Справа № 355/166/26 
Провадження № 2/355/553/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року Баришівський районний суд Київської області
у складі: головуючого-судді Чехова С.І.
за участю секретаря Котенко Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Баришівка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» Лебідь Каріни Віталіївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» Лебідь К.В. з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»заборгованість за договором № 533562-КС-001 про надання кредиту від 10 квітня 2025 року, що становить 154 250,00 гривень, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50 000,00 гривень; суми прострочених платежів по процентах - 77 000,00 гривень; суми заборгованості по штрафам - 0,00 гривень; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України - 20 000,00 гривень; суми прострочених платежів за комісією - 7 250,00 гривень, а також понесені витрати по сплаті судового збору під час подачі позовної заяви до суду у розмірі 2 662,40 гривень.
Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 10 квітня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 533562-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізпозика» 10 квітня 2025 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 533562-КС-001 про надання кредиту. 10 квітня 2025 року ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 533562-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
Зі своєї сторони ТОВ «Бізпозика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3995, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 10 квітня 2025 року між ТОВ «Бізпозика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 533562-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «Бізпозика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 50000,00 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1 процент за кожен день користування кредитом.
ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 50000,00 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № 5457-0822 5517-0610 (котру позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті).
Як стверджує позивач, боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 533562-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за договором № 533562-КС-001 позичальника ОСОБА_1 , чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 533562-КС-001 позичальника ОСОБА_1 , відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за договором № 533562-КС-001 на загальну суму 15250,00 гривень. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.
ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у відповідача станом на 07 січня 2026 року утворилась заборгованість за договором № 533562-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 154 250,00 гривень, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50 000,00 гривень; суми прострочених платежів по процентах - 77 000,00 гривень; суми заборгованості по штрафам - 0,00 гривень; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України - 20 000,00 гривень; суми прострочених платежів за комісією - 7 250,00 гривень.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутності представник позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, належно повідомлялася про час, місце розгляду справи на 05 березня 2026 року на 09 годину 30 хвилин. Конверт з судовою повісткою, копією ухвали про відкриття провадження у справі повернувся до суду з довідкою про причину повернення «адресат відсутній». Далі повідомлялася через оголошення на веб-сайті Судової влади України на 24 березня 2026 року на 10 годину 45 хвилин. Причину неявки не повідомила, яку слід вважати неповажною. Відзиву стосовно заявлених позовних вимог надано не було.
Суд прийшов до такого висновку відповідно до п.п. 3, 4 ч. 8,ч. 11 ст.128 ЦПК України слід, що днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З таких підстав суд вирішив розглядати справу заочно.
Дослідивши матеріали справи у повному обсязі суд приходить до висновку про можливе часткове задоволення заявлених позовних вимог, оскільки:
Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
На підставі ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі.
Судом досліджені матеріали справи у повному обсязі, а саме: 
Правила надання споживчих кредитів для продуктів «Кредит 4 місяці» та «Кредит 6 місяців» ТОВ «Бізнес Позика» (а.с. 32-35).
Копію паспорта відповідача ОСОБА_1 , з якого слід, що вона є громадянкою України (а.с. 46-48).
Копію анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи), з якої слід, що відповідач ОСОБА_1 надала свої анкетні дані, місце проживання та реєстрації, РНОКПП, інформацію стосовно бажаного кредиту.(а.с. 30).
Судом встановлено, що вони збігаються з паспортними даними відповідача.
Копію пропозиції укласти договір (оферта) про надання кредиту № 533562-КС-001 (Споживчий кредит. Електронна форма) від 10 квітня 2025 року, стосовно якої ТОВ «Бізнес Позика» запропонувало відповідачу ОСОБА_1 укласти договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» на умовах: 2.1 кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 50 000,00 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика». 2.2. Тип кредиту: кредит. 2.3 Строк, на який надається кредит: 24 тижні. 2.4 Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1%, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. 2.5 Комісія за видачу кредиту: 10 000,00 гривень. Комісія нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. 2.7 Загальний розмір наданого кредиту: 50 000,00 гривень. 2.8 Строк дії договору: до 25 вересня 2025 року. 2.9. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 123 660,68 гривень. Загальні витрати за кредитом: 73 660,68 гривень. (а.с. 23-25)
Копію паспорта споживчого кредиту (інформація обов`язкова для ознайомлення позичальником), з якого слід, що відповідач ознайомлена з основними умовами кредитування з урахуванням побажань позичальника, інформацією щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника. Міститься підпис електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-8323 позичальника ОСОБА_1. (а.с. 16-19)
Копію прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору про надання кредиту № 533562-КС-001 (Споживчий кредит. Електронна форма) від 10 квітня 2025 року, з якого слід, що відповідач ОСОБА_1 погодилася з умовами ТОВ «Бізнес Позика» укласти договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», повністю і безумовно їх приймає та акцептує: 2.1 кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 50 000,00 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика». 2.2 Тип кредиту: кредит. 2.3 Строк, на який надається кредит: 24 тижні. 2.4 Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1%, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. 2.5 Комісія за видачу кредиту: 10 000,00 гривень. Комісія нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. 2.7 Загальний розмір наданого кредиту: 50 000,00 гривень. 2.8 Строк дії договору: до 25 вересня 2025 року. 2.9. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 123 660,68 гривень. 2.10 Загальні витрати за кредитом: 73 660,68 гривень. 2.11 Орієнтовна реальна річна процентна ставка: Шість тисяч дев`ятсот вісімнадцять цілих двадцять шість сотих процентів. 2.12 Денна процентна ставка: 0,87 процентів. Мається електронний підпис одноразовим ідентифікатором позичальника НОМЕР_2 (а.с. 26-28).
Копію договору № 533562-КС-001 (Споживчий кредит. Електронна форма) від 10 квітня 2025 року, з якого слід, що ТОВ «Бізнес Позика» та відповідач ОСОБА_1 уклали договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» на наступних умовах: п. 2.1 кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 50 000,00 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика».2.2. Тип кредиту: кредит. 2.3. Строк, на який надається кредит: 24 тижні. 2.4. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1%, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. 2.5. Комісія за видачу кредиту: 10 000,00 грн. Комісія нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. 2.7. Загальний розмір наданого кредиту: 50 000,00 гривень. 2.8. Строк дії договору: до 25 вересня 2025 року. 2.9. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 123 660,68 гривень. 2.10. Загальні витрати за кредитом: 73 660,68 гривень. 2.11. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: Шість тисяч дев`ятсот вісімнадцять цілих двадцять шість сотих процентів. 2.12. Денна процентна ставка: 0,87 процентів. В означеному договорі вказано номер електронного платіжного засобу позичальника: НОМЕР_3 . Мається електронний підпис одноразовим ідентифікатором UA-3995 (а.с. 20-22).
Копію візуальної форми послідовності дій клієнта ОСОБА_1 та ТОВ «Бізпозика» щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 533562-КС-001 від 10 квітня 2025 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://my.tpozyka.com за підписом директора ТОВ «Бізпозика» Тимощука Р.О. (а.с. 29).
Копію підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів директора ТОВ «ПрофітГід» О. Король, відповідно до якого остання підтверджує, що в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-5 від 04 листопада 2020 року та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: номер платіжної інструкції: fd7342e9-15f9-11f0-b90e-000c29d57ed2_1; надавач платіжних послуг: ТОВ «ПрофітГід», код ЄДРПОУ: 39932827, ліцензія на переказ коштів без відкриття рахунку Національного банку України № 21/991-рк від 29 травня 2023 року. Номер транзакції 44428-23978-46993. Платник: ТОВ БІЗНЕС ПОЗИКА, код ЄДРПОУ 41084239. Дата/час здійснення переказу: 10 квітня 2025 року, 13:53 Сума переказу, грн: 50000.00. Номер платіжної картки отримувача НОМЕР_3 . Емітент платіжної картки отримувача PRIVAT BANK. Призначення переказу: Перерах. коштiв ОСОБА_1. ІПН НОМЕР_4 зг. до кредитного дог. № 533562-КС-001 від 10.04.2025 (а.с. 31).
Копію розрахунку заборгованості за договором № 533562-КС-001 про надання кредиту від 10 квітня 2025 року, наданого директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» Тимощук Р.О., з якого слід, що залишок заборгованості відповідача ОСОБА_1  згідно кредитного договору станом на 06 січня 2026 року складає 154 250,00 гривень, з яких: заборгованість за кредитом: 50 000,00 гривень; заборгованість по відсотках: 77 000,00 гривень, заборгованість по комісії: 7250,00 гривень; заборгованість по відсотках за ст. 625 ЦК України: 20 000,00 гривень (а.с. 12-14).
Як слід з копії довідки про стан заборгованості ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) за договором № 533562-КС-001 про надання кредиту від 10 квітня 2025 року станом на 08 січня 2026 року загальна заборгованість за договором становить: 154 250,00 гривень, заборгованість за кредитом: 50 000,00 гривень; заборгованість по відсотках: 77 000,00 гривень, заборгованість по комісії: 7250,00 гривень; заборгованість по штрафах 20 000,00 гривень (а.с. 15).
З відповіді згідно ухвали суду про витребування доказів супервайзера з обробки звернень клієнтів й держорганів АТ КБ «ПриватБанк» Пустовіт А.С. слід, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_5 . З виписки по рахунку № НОМЕР_5 за період з 10 квітня 2025 року по 25 вересня 2025 року слід, що ОСОБА_1 10 квітня 2025 року отримала на свій рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 50 000,00 гривень.(а.с. 62-63)
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Як слід з ч. 1 ст. 207 ЦК України, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Згідно п.п. 5, 6, 7 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» слід, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Аналогічною правовою позицією є Постанова Верховного Суду №61-20799св19 у справі №561/77/19 від 16 грудня 2020 року щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора та висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
З викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
У суду не виникло сумніву про те, що кредитор виконав вимоги закону, уклав договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, користуючись Законом України «Про електронну комерцію». У свою чергу відповідач, використовуючи своє право згідно укладеного договору, підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором та отримала кредитні кошти, які використовувала на свій розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України слід, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За ч. 1 ст. 1048 ЦК України слід, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1052 даного Кодексу передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
Отже, як було встановлено судом, сторона позивача, уклавши з відповідачем договір про надання кредиту свої зобов`язання виконало, перерахувало грошові кошти відповідачу. Відповідач не виконала своїх зобов`язань перед стороною позивача, не повернула борг стосовно кредитних своїх зобов`язань, чим порушила умови договору. Отже, позовні вимоги сторони позивача в частині стягнення суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50000,00 гривень; суми прострочених платежів по процентах - 77000,00 гривень, всього: 127000,00 гривень, законні та підлягають задоволенню.
Стосовно стягнення з відповідача суми прострочених платежів за комісією у розмірі 7250,00 гривень, суд приходить до висновку, що в цій частині заявлених позовних вимог слід відмовити з таких підстав.
Як слід з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
З таких підстав в цій частині заявлених позовних вимог слід відмовити.
Стосовно позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 20 000,00 гривень, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 4 ст. 14 ЦК України слід, що особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
З правових висновків постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18 ) слід, що примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Крім того тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги.
Відповідно до пункту 18 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України, який доповнений Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану" від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З аналізу положень пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України.
Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 22 березня 2017 року в справі №6-3063цс16, постанові від 18 жовтня 2023 року по справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23).
Отже, нарахована стороною позивача, сума боргу, яка складається із заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 20 000,00 гривень в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, з таких підстав у задоволенні позовних вимог в цій частині стороні позивача слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки стороною позивача був сплачений судовий збір у сумі 2662,40 гривень, було задоволено частину позовних вимог, яка складається з 154250,00 гривень позовних вимог, задоволено 127 000,00 гривень (127 000,00х100): 154250,00= 82,33%, судовий збір 2662,40 гривень задоволено 82,33%, (2662,40х82,33%):100%= 2192 гривень 00 копійок, що підлягає стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,4,12,13, 81,89,128, 141,223,229,263-265,280 ЦПК України, ст. ст.6,205,207, 526,625,626, 628, 638,639,1048,1050,1052,1054 ЦК України,-

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» Лебідь Каріни Віталіївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (ЄДРПОУ:41084239, місцезнаходження: 01133: місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) заборгованість за договором №533562-КС-001 про надання кредиту від 10 квітня 2025 року в розмірі 127000 (сто двадцять сім тисяч гривень) 00 копійок, що складається з:
Суми прострочених платежів по тілу кредиту-50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок;
Суми прострочений платежів по процентах-77000 (сімдесят сім тисяч гривень 00 копійок.
В іншій частині заявлених позовних вимог у сумі 27250 (двадцять січ тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок, відмовити за необґрунтованістю заявлених позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (ЄДРПОУ:41084239, місцезнаходження: 01133: місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) понесені витрати по сплаті судового збору під час подачі позовної заяви до суду у розмірі 2192 (дві тисячі сто дев`яносто дві) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів, з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 30 березня 2026 року.

Суддя Баришівського
районного суду       С. І. Чехов