ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

10 березня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/26/26	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Мамедова Азай Хасай огли в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

Адвокат Мамедов Азай Хасай огли звернувся до Запорізкього окружного адміністративного суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2025 адміністративну справу №280/10413/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії визначено передати на розгляд Луганському окружному адміністративному суду.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02.01.2026 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачеві усунути зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви шляхом надання до суду уточненої позовної заяви в якій навести належне правове обґрунтування можливості об`єднання заявлених вимог в одному провадженні та з обґрунтуванням щодо залучення Міністерства оборони України у якості третьої особи, або уточнити склад осіб, які беруть участь у справі.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 07.01.2026 відкрито провадження за позовом адвоката Мамедова Азай Хасай огли в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, позовні вимоги адвоката Мамедова Азай Хасай огли в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії роз`єднано, виділено в окреме провадження позовні вимоги про:
- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення; 
- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 прийнято до провадження адміністративну справу за позовом адвоката Мамедова Азай Хасай огли в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження у справі, запропоновано позивачу (представнику позивача) протягом п`яти календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника) доказів, які підтверджують перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку, або клопотання про витребування таких доказів у разі відсутності їх позивача, з зазначенням заходів, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, доказів вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 14.01.2026 продовжено розгляд справи № 360/26/26 за позовом адвоката Мамедова Азай Хасай огли в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано від Військової частини НОМЕР_1 копію облікової справи ОСОБА_1 , щодо перебування його на квартирному обліку та належним чином засвідчені копії рішень (протоколів засідань) житлової комісії, витягу із наказів командирів військових частин стосовно прийняття ОСОБА_1 на квартирний облік та/або виключення (у разі наявності) його з такого обліку.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, шо позивач почав військову службу за призовом на строкову службу з 1999 року та після спливу терміну строкової служби залишився на військовій службі. З 2016 року (у різні періоди служби) брав участь в антитерористичній операції, а після повномасштабного вторгнення ворога на територію України з лютого 2022 року став на захист Маріуполя, після чого 18.05.2022 потрапив до полону, з якого звільнений 25.05.2025, а з військової служби звільнений 20.08.2025.
Відповідно до Витягу з Наказу №238 від 20.08.2025р. ВЧ НОМЕР_1 , Позивач постійним або службовим житлом не забезпечувався. Разом з тим, Позивач в період військової служби перебував на квартирному обліку.
Відповідно до вимог ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше ( у Позивача більше 25 років), та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла. За таких умов Позивач при звільненні з військової служби, у разі не забезпечення його постійним житлом, має право на отримання грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення.
Однак, на зазначене питання, порушене Позивачем у адвокатському запиті, Відповідач не відповів та залишив поза увагою, чим по суті відмовив Позивачу.
19.01.2026 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке.
Відповідно до наказу командира військової частини військової частини польова пошта НОМЕР_3 №47 від 15.02.2016 року були зараховані до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 : Прапорщика ОСОБА_1 , військовослужбовця за контрактом, який прибув з військової частини НОМЕР_4 до пункту постійної дислокації, з 15 лютого 2016 року зарахувати до списків особового складу, та на всі види забезпечення. Призначити на посаду командира 2 відділення контрбатарейної боротьби радіолокаційного взводу батареї управління та арт. розвідки бригадної артилерійської групи, ВОС 515182А (2943) і вважати таким, що з 15 лютого 2016 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом 685 гривень на місяць, шпк «молодший сержант».
Відповідно до наказу командира військової частини військової частини НОМЕР_1 №238 від 20.08.2025 року вважати такими, що виключені зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 : Майстер-сержант ОСОБА_1 , НОМЕР_5 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , колишній командир радіолокаційного взводу батареї управління та артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 , звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 174-РС від 07.08.2025, відповідно до підпункту «д» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" У ЗАПАС (у зв`язку із звільненням з полону) (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) і вважати, що справи та посаду здав та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спірні правовідносини між сторонами регулюються статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII зі змінами і доповненнями, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі за текстом Закон № 2011- XII), Постановою Кабінету Міністрів України № 450 від 26.06.2013 року «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Абзацом 1 частини 1 ст.12 Закону № 2011-XII визначено, що Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзацу 3 частини 1 ст.12 вказаного Закону військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Згідно абзацу 5 частини 1 ст.12 Закону № 2011-XII для військовослужбовців офіцерського складу у разі відсутності службового жилого приміщення військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 450 від 26.06.2013 року затверджений Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень (далі за текстом - Порядок № 450).
Відповідно до п.1 Порядку № 450 (в редакції, чинній на момент звернення позивача з рапортом 24.03.2021 року до відповідача) цей Порядок визначає розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень (далі - грошова компенсація) військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, у тому числі особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, курсантам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які мають сім`ї, та зазначеним у цьому пункті особам, які відряджені до МОН, ДКА.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 450 особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку (далі - військовослужбовці), грошова компенсація виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній) у розмірі, який не перевищує: у м. Києві - двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року; у мм. Сімферополі, Севастополі та обласних центрах - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року; в інших населених пунктах - одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року.
При цьому військовослужбовцям за наявності в них трьох і більше членів сім`ї зазначені розміри грошової компенсації збільшуються в 1,5 раза.
Пунктом 3 Порядку № 450 передбачено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям здійснюється у межах відповідних бюджетних призначень, передбачених Міноборони, МВС, Службі безпеки, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку та Держспецтрансслужбі, Управлінню державної охорони, а також МОН, ДКА на відповідний рік.
Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 4 Порядку № 450 грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця: особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини.
Як зазначено у пункті 5 Порядку № 450, для отримання грошової компенсації військовослужбовці разом з рапортом подають такі документи: копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України військовослужбовця та членів його сім`ї; копії документів, що засвідчують реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті) військовослужбовця та членів його сім`ї; інформацію (витяг, інформаційну довідку) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та бюро технічної інвентаризації про нерухоме майно, яке належить військовослужбовцю та членам його сім`ї; копії довідок про реєстрацію місця проживання (перебування), видані органом реєстрації, на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, який проживає разом з ним (військовослужбовці військових частин, які дислокувалися в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і які переміщені з місць попередньої дислокації, подають довідку про склад сім`ї, видану командиром (начальником) цієї військової частини (підрозділу); копії свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану (про шлюб, розірвання шлюбу, про народження тощо), інших документів, що підтверджують родинні стосунки; належним чином завірену копію довідки про забезпечення житлом з попереднього місця проходження військової служби, видану квартирноексплуатаційним органом (службою) Міноборони, Національної гвардії, відповідним підрозділом СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, МОН, ДКА, Управління державної охорони (крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження).
Підстави для відмови військовослужбовцям у виплаті грошової компенсації визначені у пункті 6 Порядку № 450.
З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що Держава зобов`язалась забезпечувати військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення.
Отже, виплата грошової компенсації за найом (піднайом) житла військовослужбовцю є похідним і тимчасовим обов`язком Держави, який випливає з факту незабезпечення військовослужбовця належним приміщенням і існує доти, поки такий обов`язок державою не виконаний.
У разі забезпечення військовослужбовця житловим приміщенням за місцем проходження служби, грошова компенсації за найом (піднайом) житла не виплачується.
ОСОБА_2 рапорт стосовно отримання грошової компенсації до військової частини НОМЕР_1 не подавав, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 450 від 26.06.2013 «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил України за піднайом (найом) ними житлових приміщень» (зі змінами) та наказу Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» (зі змінами).
У рапорті на звільнення з військової служби ОСОБА_2 також відсутня дана вимога.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом 24.11.2025 року. У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2025 року позивача було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Наказ про своє виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Позивач у встановлені строки не оскаржував.
Тобто, про всі складові розрахунку при звільнення позивач дізнався під час ознайомлення з цим наказом і міг оспорити їх до суду протягом 3 місяців з дати ознайомлення з цим наказом.
Таким чином, Позивачем пропущений строк на звернення із позовом до адміністративного суду. У відповідності до частини 3 КАС України в разі пропуску позивачем строку на звернення до адміністративного суду позовна заява залишається без розгляду.
Дослідивши матеріали судової справи у змішаній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України судом встановлено таке. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , з 15.02.2016 по 20.08.2025 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується відомостями з паспорта громадянина України НОМЕР_6 , витягу з реєстру територіальної громади від 25.06.2025 № 2025/008451088, картки платника податків, військового квитка НОМЕР_7 , витягами з наказів командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 15.02.2016 № 47, командира військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2025 № 238, витягом з послужного списку. 
Згідно із довідкою військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2025 № 11500 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, майстер-сержант ОСОБА_1 дійсно в період з 30.03.2016 по 01.08.2016, з 31.08.2016 по 30.10.2016, з 30.03.2017 по 17.07.2017, з 02.08.2017 по 31.10.2017, з 16.03.2018 по 30.04.2018 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції в Луганській та Донецькій області.
Згідно із довідкою військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2025 № 11499 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, майстер-сержант ОСОБА_1 дійсно в період з 30.04.2018 по 10.07.2018, з 20.07.2018 по 20.10.2018, з 02.04.2019 по 15.07.2019, з 30.07.2019 по 06.08.2019, з 08.10.2019 по 18.10.2019, з 30.05.2020 по 08.06.2020, з 10.07.2020 по 07.09.2020, з 11.09.2020 по 23.03.2021, з 27.03.2021 по 25.04.2021, з 20.12.2021 по 24.02.2022 брав участь у здійсненні заходів із забезпеченні національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.
29.06.2016 ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій безтерміново на підставі пункту 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру ветеранів війни від 23.06.2025 № 20250623-00048843.
Державним підприємством «Український національний центр розбудови миру», яке виконує функції Національного інформаційного бюро, видано довідку від 05.06.2025 № 09-07/21249 про те, що в ході збройної агресії російської федерації проти України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майстер-сержант, в/ч НОМЕР_1 , перебував у полоні та був звільнений 25.05.2025. Звільнення відбулось відповідно до Порядку здійснення передачі військовополонених ворогів державі-агресору та звільнення оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2022 № 441, в результаті реалізації рішення Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, утвореного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2022 № 257. 
Відповідно до довідки Служби безпеки України від 11.06.2025 № 34/О-1634д про перебування громадянина України з числа осіб, визначених пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їх сімей», у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України або інтернування в нейтральних державах, майстер – сержант ОСОБА_1 дійсно в період з 18.05.2022 по 25.05.2025 перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України. 
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.06.2025 року №167 відповідно до підпункту 15 пункту 116 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" нижчепойменованих осіб рядового складу Збройних Сил України, вважати такими, що перебували у полоні, - та повернулись з полону до військової частини НОМЕР_1 : З 25 травня 2025 року: майстер-сержант ОСОБА_3 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 .
06.08.2025 за вх. № 20781 військовою частиною НОМЕР_1 зареєстровано рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, в якому позивач просив також надіслати його особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_1 , друге відділення; виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку на підставі статті 24 Закону України «Про відпустки», виплатити індексацію грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про індексацію грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ за період проходження служби.
Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.08.2025 № 238 вважати такими, що виключені зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 : майстер – сержант ОСОБА_1 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , колишній командир радіолокаційного взводу батареї управління та артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 , звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 174-РС від 07.08.2025, відповідно до пункту «д» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас (у зв`язку із звільненням з полону) і вважати, що справи та посаду здав та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 20 серпня 2025 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. З продовольчого забезпечення виключити з 21 серпня 2025 року.
17.10.2025 адвокат ОСОБА_4 звернувся до військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом вих. № 17/10-25/1 в інтересах ОСОБА_1 , в якому просив, зокрема, Повідомити, чи перебуває станом на теперішній час ОСОБА_1 на квартирному обліку, або чи виплачувалось грошова компенсація за належне йому для отримання жиле приміщення, якщо ні, здійснити виплату зазначеної грошової компенсації.
Листом від 29.10.2025 № 1/1527 військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь на адвокатський запит від 17.10.2025 № 17/10-25/1 щодо нарахування та виплати додаткової винагороди за період з 26.05.2025 по 05.07.2025.
Інформації щодо перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку, отримання ним грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення у відповідь на адвокатський запит не надано.
Згідно із довідкою військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2026 № 46/755 майстер – сержант ОСОБА_1 на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 перебуває з 30.10.2021, постійним житлом не забезпечувався, грошову компенсацію за піднайом житла не отримує.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон № 2011-ХІІ) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до статті 1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною першою статті 12 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців житлом або за їхнім бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання житло відповідно до цього Закону та інших законів України.
Військовослужбовці відповідно до законодавства можуть скористатися державною підтримкою для реалізації права на житло незалежно від рівня доходу.
Військовослужбовцям, які мають вислугу в календарному обчисленні 20 років і більше, а також особам, звільненим з військової служби за станом здоров`я, за віком, у зв`язку із скороченням штату або проведенням інших організаційних заходів, та членам їх сімей, членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, безоплатно надається у власність житло (у тому числі житло, яке вони займають у будинках державного житлового фонду або житлового фонду територіальних громад, якщо таке житло придбане або збудоване за рахунок коштів державного бюджету та передане у комунальну власність) або за їхнім бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання житло за рахунок коштів державного бюджету.
Житло або грошова компенсація за належне для отримання житло надається зазначеним військовослужбовцям один раз протягом усього часу проходження військової служби в межах норм та в порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини четвертої статті 12 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, особам, звільненим з військової служби за станом здоров`я, за віком, у зв`язку із скороченням штату або проведенням інших організаційних заходів, особам, які на час звільнення мали вислугу в календарному обчисленні 20 років і більше або набули право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", сім`ям військовослужбовців, які загинули (померли) або зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, житло надається позачергово у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно із частиною дев`ятою статті 12 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовці у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я, за віком, у зв`язку із скороченням штату або проведенням інших організаційних заходів, а також військовослужбовці, які на час звільнення мають вислугу в календарному обчисленні 20 років і більше або набули право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та на день звільнення з військової служби перебували на обліку осіб, які мають право скористатися державною підтримкою для реалізації права на житло, продовжують перебувати на такому обліку та користуються переважним правом на одержання житла в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. № 728 «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян» визначено установити, що надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення здійснюється в межах коштів, що передбачаються у державному бюджеті.
Міністерство оборони, Міністерство внутрішніх справ, Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури, Адміністрація Державної прикордонної служби, Служба безпеки, розвідувальні органи, Національна гвардія, Управління державної охорони, Державне космічне агентство та Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації визначають щороку в межах бюджетних призначень для забезпечення житлом військовослужбовців на відповідний бюджетний рік видатки на надання грошової компенсації за належні для отримання військовослужбовцями та членами їх сімей жилі приміщення, а Державна служба з надзвичайних ситуацій - видатки на надання грошової компенсації за належні для отримання особами, звільненими з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, та членами їх сімей жилі приміщення.
Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. № 728 «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян» (далі – Порядок № 728) установлює механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі - військові частини), а у разі їх розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - компенсація). 
Відповідно до пункту 2 Порядку № 728 його дія поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 і більше років, та членів їх сімей.
Спірні правовідносини виникли з приводу невиплати відповідачем належної при звільненні компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення.
Суд зауважує, що компенсація за належне для отримання жиле приміщення не відноситься до сум, які мають бути виплачені в обов`язковому порядку при звільненні.
Крім того, в межах спірних правовідносин у відповідача на момент видання наказу про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини (20.08.2025) не лише не виник обов`язок вирішення питання щодо виплати компенсації за неотримане жиле приміщення, а було відсутнє право вирішувати це питання на власний розсуд, оскільки позивач не звертався з відповідним рапортом (заявою), що прямо передбачено абзацом третім частини першої статті 12 Закону № 2011-ХІІ, якщо бажав отримати саме грошову компенсацію за належне йому для отримання житло за рахунок коштів державного бюджету, а не продовжувати перебувати на квартирному обліку та користуватися переважним правом на одержання житла у відповідності до вимог частини дев`ятої статті 12 Закону № 2011-ХІІ.
З метою виплати такої компенсації адвокатом Мамедовим А. направлено військовій частині НОМЕР_1 адвокатський запит від 17.10.2025 вих. № 17/10-25/1 в інтересах ОСОБА_1 , в якому просив, зокрема, повідомити, чи перебуває станом на теперішній час ОСОБА_1 на квартирному обліку, або чи виплачувалось грошова компенсація за належне йому для отримання жиле приміщення, якщо ні, здійснити виплату зазначеної грошової компенсації.
Вирішуючи питання щодо виникнення у відповідача обов`язку вирішити питання щодо виплати компенсації за належне для отримання жиле приміщення на підставі адвокатського запиту від 17.10.2025 № 17/10-25/1 та наявності підстав для зобов`язання відповідача здійснити таку виплату, суд виходить з такого.
Процедура надання військовослужбовцю житлового приміщення або за його бажанням компенсації за належне для отримання жиле приміщення чітко регламентована нормативними актами, зокрема, статтею 12 Закону № 2011-ХІІ, Порядком № 728.
Так, пунктом 11 Порядку № 728 визначено, що для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру житловій комісії подаються такі документи:
рапорт військовослужбовця (заява особи, звільненої з військової служби в запас або у відставку, або члена сім`ї, зазначеної в абзацах четвертому і п`ятому пункту 2 цього Порядку) та нотаріально посвідчена згода членів його сім`ї на отримання компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення;
довідки про реєстрацію місця проживання (перебування) військовослужбовця та членів його сім`ї;
копії паспорта військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;
копія свідоцтва про шлюб (за наявності);
копія свідоцтва про народження дитини (за наявності);
копія облікової картки фізичної особи - платника податків (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов);
копія свідоцтва про право власності на житло за його наявності (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов);
довідка про отримання (неотримання) житла військовослужбовцем з колишнього місця перебування його на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;
документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;
витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно;
дозвіл органу опіки і піклування на отримання неповнолітнім членом сім`ї компенсації у випадках, визначених законодавством.
Житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в пункті 11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні (абзац перший пункту 12 Порядку № 728).
Судом установлено, що позивач не звертався до житлової комісії з заявою та необхідним пакетом документів у відповідності до вимог пункту 11 Порядку № 728, відповідно у житлової комісії, створеної у військовій частині НОМЕР_1 , не виник обов`язок вирішення питання щодо надання компенсації.
Звернення представника позивача з адвокатським запитом не нівелює обов`язку військовослужбовця дотриматися визначеного законодавством порядку звернення з заявою у разі бажання отримати відповідну компенсацію.
Також суд зазначає, що листом від 29.10.2025 № 1/1527 військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь на адвокатський запит від 17.10.2025 № 17/10-25/1, яка не містила інформації щодо перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку, отримання ним грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення у відповідь на адвокатський запит не надано.
Разом з тим, позивачем не оскаржуються дії відповідача щодо надання неповної відповіді на адвокатський запит, крім того, з такими позовними вимогами може звернутися не особа, в інтересах якої подано адвокатський запит, а безпосередньо адвокат.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. “Руїз Торія проти Іспанії” (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, внаслідок чого позовні вимоги не належать до задоволення.
Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду без заявлення окремого клопотання, суд зазначає, що в межах спірних правовідносин строк звернення до суду почав відлік з моменту отримання відповіді на адвокатський запит, оформленої листом від 29.10.2025 № 1/1527. 
Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Мамедова Азай Хасай огли в інтересах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає в ненарахуванні та невиплаті грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя 	А.Г. Секірська