Справа № 569/27241/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року  Рівненський міський суд
Рівненської області 

в особі судді – Ковальова І.М.
при секретарі – Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Корпорейшн» про визнання права власності на транспортний засіб, стягнення понесених судових витрат,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Корпорейшн» про визнання права власності на транспортний засіб, стягнення понесених судових витрат.

В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги повністю підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити та визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки AUDI A6 ALLROAD, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , що ввезений на територію України по вантажно-митній декларації 25UA205150001860U та стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 6421 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

В судове засідання представник відповідача повторно не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками рекомендованими листами. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).

 
Судом встановлено, що 07 липня 2025 року між сторонами по справі було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №971 (надалі – договір купівлі продажу).

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні договором купівлі-продажу транспортного засобу №971 від 07 липня 2025 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД КОРПОРЕЙШН» (надалі – продавець) в особі директора Корнелюка Л.Л. та Філончук А.Б. (надалі – покупець) надалі разом за текстом договору – сторони з якого вбачається, що сторони уклали даний договір про наступне:

п.1.1. Сторони по договору прийшли до взаємною згоди про те, що продавець зобов`язується продати, а покупець зобов`язується купили та оплатити вартість транспортного засобу, а саме: легковий автомобіль: марки (моделі) - AUDI A6 ALLROAD; рік випуску – 2016; номер кузову - НОМЕР_1 ; ВМД - 25UA205150001860U; номерні знаки «транзит» - не видавалися;

п.1.2. Транспортний засіб належить на праві власності продавцю, що підтверджується ВМД; 

п.1.3. Транспортний засіб оглянутий покупцем. Покупець стверджує, що володіє достатньою інформацією про транспортний засіб, задоволений його технічним станом та погоджується прийняти його таким, як він є. Під час огляду транспортного засобу будь-яких дефектів, недоліків, які перешкоджають використанню транспортного засобу за цільовим призначенням, про які не було повідомлено продавцем не виявлено. Претензій до продавця щодо якісних характеристик відчужуваного транспортного засобу покупець не має;

п.1.4. Передача та приймання транспортного засобу між продавцем та покупцем здійснюється в день укладення цього договору та оформляється актом приймання-передачі, що складається в цих двох примірниках;

п.1.5. Право власності на транспортний засіб виникає у покупця з моменту укладання даного договору.

Відповідно до п.2.1. договору купівлі-продажу за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає: сума з ПДВ: 642100 гривень. Сума без ПДВ: 557200 гривень. Сума ПДВ: 202300 гривень.

Відповідно до п.3.1. договору купівлі-продажу сторони мають право і обов`язки встановлені законодавством.

Відповідно до п.3.2. договору купівлі-продажу договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до п.3.3. договору купівлі-продажу у разі невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків, за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством.

З дослідженого в судовому засіданні акту приймання-передачі №971 (до договору купівлі-продажу №971 від 07.07.2025) від 07 липня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 (покупець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД КОРПОРЕЙШН» (продавець), а разом іменовані (сторони) склали даний акт приймання-передачі про наступне: 

1.Покупець прийняв, а продавець передав на основі договору купівлі
продажу №971від 07 липня 2025 р. наступний товар: асортимент: AUDI A6 ALLROAD; один. Виміру товару (грн.): шт.; кількість: 1; № кузова: WAUZZZ4G3GN143155; вартість товар, грн. без ПДВ: 557200; сума ПДВ, грн.: 202300; вартість товару, грн. з ПДВ: 642100. Всього: вартість товару грн. з ПДВ: 642100.

2.Сторони не мають одна до одної ніяких майнових претензій.

3.Цей акт складено у двох примірниках, які мають однакову юридичну
силу.

З дослідженого в судовому засіданні висновку експертного дослідження від 09 липня 2025 року №18/5641/6031 проведеного старшим судовим експертом відділу криміналістичного дослідження транспортних засобів Рівненського НДЕКЦ МВС України Гриців О.І. на підставі заяви громадянина ОСОБА_1 про проведення експертного дослідження транспортного засобу і документів, що його супроводжують, (комплексного), та автотоварознавчого дослідження, провів криміналістичне експертне дослідження транспортного засобу і реєстраційних документів, що його супроводжують та автотоварознавче дослідження вбачається, що на дослідження надано: легковий автомобіль: AUDI A6 ALLROAD; колір: коричневий; № кузова: НОМЕР_1 ; № двигуна: НОМЕР_2 ; рік випуску: 2016; док-т про реєстрацію ТЗ (іншої держави); № 23244300. ВИСНОВКИ: 1. Номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , наданого на дослідження транспортного засобу AUDI A6 ALLROAD, не змінювалися. 2. Ознак змін у записах та бланку наданого на дослідження документа «Док-т про реєстрацію ТЗ (іншої держави)» № 23244300 не виявлено. 3. Робочий об`єм двигуна CVU029929 складає 2967 куб.см.

В судовому засіданні представник позивача суду пояснив, що після укладення договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі транспортного засобу, його довірительці було передано оригінали документації щодо оплати митних платежів даного транспортного засобу. Однак, після звернення позивачки до сервісного центру МВС щодо реєстрації транспортного засобу на себе, їй було повідомлено, що продавець транспортного засобу – відповідач по справі, не внесло договір купівлі-продажу №971 від 07 липня 2025 року в реєстраційну базу МВС, внаслідок чого відсутні підстави для реєстрації автомобіля за ОСОБА_1 .

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані і у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим. 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11.09.97 та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Згідно статті 1 вищезазначеного протоколу, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклістів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 7 вересня 1998 року №1388 (у редакції постанови КМУ від 23 грудня 2009 рок №1371) – надалі Порядок, транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг. Державна реєстрація транспортних засобів може проводитися сервісними центрами МВС за участю суб`єктів господарювання, які уклали з Головним сервісним центром МВС відповідний договір та перебувають на обліку в Головному сервісному центрі МВС. Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової заяви. Справжність підпису такого співвласника засвідчується нотаріально. У графі "Особливі відмітки" свідоцтва про реєстрацію або тимчасового реєстраційного талону транспортних засобів щодо іншого співвласника робиться запис: « ___ є співвласниками».

Відповідно до п.8 Порядку Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух").

У пунктах 38, 39 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) вказано, що Суд повторює, що стаття 1 Першого протоколу, по суті, гарантує право власності і містить три окремі норми: перша норма, що сформульована у першому реченні частини першої та має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння своїм майном; друга, що міститься в другому реченні частини першої цієї статті, стосується позбавлення особи її майна і певним чином це обумовлює; третя норма, зазначена в частині другій, стосується, зокрема, права держави регулювати питання користування майном. Однак ці три норми не можна розглядати як «окремі», тобто не пов`язані між собою: друга і третя норми стосуються певних випадків втручання у право на мирне володіння майном і, отже, мають тлумачитись у світлі загального принципу, проголошеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства» від 8 липня 1986 року, п. 106, серія A, № 102). Будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (див. рішення у справі «Беєлер проти Італії» [GC], N 33202/96, п. 107, ECHR 2000-I).

Виходячи із правил застосування норм статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закладених у судовій практиці Європейського суду з прав людини, у спірних правовідносинах мало місце втручання у право власності позивача на спірний транспортний засіб шляхом обмеження такого права, при цьому, «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав позивача дотримано не було, оскільки добросовісно та у встановленому законом порядку набувши право власності на транспортний засіб, позивач був обмежений у реалізації такого права шляхом відмови у державної реєстрації транспортного засобу.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги в частині визнання права власності на транспортний засіб є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими представником відповідача, який у судове засідання повторно не з`явився, письмовій відзив на позов не подав, в тому вони підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 6421,00 грн. згідно квитанції від 15 грудня 2025 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст.10,18,12,263,264,265,268,273,280,282-289,354 ЦПК України, суд,- 
в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Корпорейшн» про визнання права власності на транспортний засіб, стягнення понесених судових витрат - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки AUDI A6 ALLROAD, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , що ввезений на територію України по вантажно-митній декларації 25UA205150001860U.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Корпорейшн», м.Рівне, вул.Київська, 21, код ЄДРПОУ 45403585 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 6421 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Корпорейшн», м.Рівне, вул.Київська, 21, код ЄДРПОУ 45403585

Суддя Рівненського
міського суду        І.М.Ковальов