Справа № 576/3225/25
Провадження № 2/576/188/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року  м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області Мазур С.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі – позивач, або ТОВ «Цикл Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі– відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.01.2020 між АТ «ОТП Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 2028771887. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло всіх прав вимоги за кредитним договором № 2028771887 від 30.01.2020, продукт (POS), разом з усіма додатками до нього та додатковими договорами, договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами, укладеним між відповідачем та АТ «ОТП Банк», відповідно до договору факторингу № 12/4/21 від 12.04.2021, укладеного між ТОВ «Цикл Фінанс» та ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» наступні права вимоги, які були ним набуті на підставі договору факторингу № 437/ФК/-20 від 11.12.2020 укладеним між ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» та ТОВ «Діджи Фінанс», які були раніше відступлені по договору № 11/2/20 від 11.12.2020 укладеним між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс».
Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Цикл Фінанс») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 4914,95 грн., з яких: 4388,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 0,39 грн. - заборгованість по відсотках, 526,56 грн. – заборгованість по комісії, 0,0 грн. - заборгованість по пені. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також понесені судові витрати.
30.12.2025 суд відкрив провадження у цій справі і з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 74-75). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні.
30.12.2025 на адресу відповідача була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с. 77). 
Відповідач, у встановлений судом строк, відзиву на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку, будь-яких клопотань чи заяв не надав.
У відповідності до частини восьмої статті 178 та частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне.
Так, судом встановлено, що 30.01.2020 АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 2028771887, за умовами якого загальний розмір кредиту становить 4388,00 грн., з яких: 3998,00 грн. на придбання товару у продавця та 390 грн. на сплату додаткових послуг банку. Дата остаточного повернення кредиту 30.08.2020. Протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись: фіксована процента ставка у розмірі 0,01% річних (а.с. 22).
За користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку та договорами. На дату укладення заяви анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць. На дату укладення заяви- анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних.
30.01.2020 відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, анкету-заяву на отримання кредиту (а.с. 23-25).
З копії чеку № 1056 від 30.01.2020 вбачається, що відповідач придбав товар вартістю 3998,00 грн. (а.с. 27).
Факт отримання і користування кредитними коштами відповідачем підтверджується наданою АТ «ОТП Банк» випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 30.01.2020 по 11.12.2020. 
Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість за кредитним договором № 2028771887 від 30.01.2020 у сумі 4914,95 грн., з яких: 4388,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 0,39 грн. – заборгованість за відсотками, 526,56 грн. - заборгованість за комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим АТ «ОТП Банк».
Судом також встановлено, що 11.12.2020 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу № 11/2/20, у відповідності до умов якого, право грошової вимоги за договором № 2028771887 від 30.01.2020, укладеним між АТ «ОТП Банк» та відповідачем, перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс» (а.с. 30-35).
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 11/2/20 від 11.12.2020 від АТ «ОТП Банк» до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 4914,95 грн.(а.с. 15).
11.12.2020 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» укладений договір факторингу № 437/ФК-20, у відповідності до умов якого, право грошової вимоги за договором № 2028771887, перейшло до ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» (а.с. 46-49).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 437/ФК-20 від 11.12.2020 від ТОВ «Діджи Фінанс» до ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 4914,95 грн. (а.с. 17).
12.04.2021 між ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладений договір факторингу № 12/4/21, у відповідності до умов якого, право грошової вимоги за договором № 2028771887, перейшло до ТОВ «Цикл Фінанс» (а.с. 39-42).
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 12/4/21 від 12.04.2021 від ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 4914,95 грн.(а.с. 16).
Таким чином, позивач наділений правом вимоги до відповідача за договором № 2028771887 від 30.01.2020.
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та необхідність погашення заборгованості, позивач повідомив ОСОБА_1 шляхом направлення вимоги про погашення кредитної заборгованості на поштову адресу відповідача (а.с. 59).
Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавець АТ «ОТП Банк» виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконав.
Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 4388,00 грн. основного боргу та 0,39 грн. процентів є обґрунтованими і підлягають стягненню з відповідача.
Щодо стягнення комісії за надання та обслуговування кредитної заборгованості, суд зазначає наступне.
Відповідно до абз. 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01.01.2017), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VІІІ.
Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Правилами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2017 № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Як зазначалося судом вище, умовами укладеного між сторонами договору встановлено комісію пов`язану з наданням кредиту.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі №363/1834/17 (пункт 27).
Тому у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 (пункт 31.25).
Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Відтак, положення кредитного договору № 2028771887 від 30.01.2020 про сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди, пов`язаної з наданням кредиту суперечать положенням ч. ч. 1, 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» і є нікчемними з моменту укладення цього правочину, а тому вимога щодо стягнення заборгованості за комісіями за надання в сумі 526,56 грн. задоволенню не підлягає.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню у розмірі 4388,39 грн., з яких: 4388,00 грн.- заборгованість кредитом, 0,39 грн.- заборгованість за процентами.
Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню (4388,39х100:4914,95=89,29%), то відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 2162,96 грн. судових витрат по оплаті судового збору (2422,40х89,29:100=2162,96).
Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У зв`язку із частковим задоволенням позову (на 89,29%) та на підставі ст. 137 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2678,70 грн. (3000,00х89,29:100=2678,70).
На підставі викладеного та відповідно до ст. ст. 509, 526, 527, 530, 611, 626, 628, 638,1048, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 12, 19, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, - 
УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд 8, м. Київ, п.і. 04112, код ЄДРПОУ 43453613, НОМЕР_2 у АТ «Сенс Банк», МФО 300346) заборгованість за кредитним договором № 2028771887 від 30.01.2020 у розмірі 4388 (чотири тисячі триста вісімдесят вісім) грн. 39 коп. 
В інший частині позивних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд 8, м. Київ, п.і. 04112, код ЄДРПОУ 43453613, НОМЕР_2 у АТ «Сенс Банк», МФО 300346) судовий збір в сумі 2162,96 грн. та 2678,70 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя С.А. Мазур