ЄУН: 336/386/26
Провадження №: 3/336/1288/2026 
ПОСТАНОВА
Іменем України
02 квітня 2026 року м. Запоріжжя
Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк Ольга Ігорівна, розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 5 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 ,-
ВСТАНОВИВ:
30 грудня 2025 року приблизно о 16.30 годині ОСОБА_1 перебуваючи біля будинку №18 по вул. Пархоменка у м. Запоріжжя, керував автомобілем ВАЗ 21121, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року, а саме 17.09.2025 року притягався до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 4 КУпАП постановою ЕНА 5841135.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, викликався до суду двічі, як шляхом зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення, так і шляхом направлення смс-повістки, вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення, про причини неявки суд не повідомив.
Як вказував Верховний Суд у постанові від 17.11.2022 року по справі № 560/5541/20, якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. 
З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію. 
Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними.
У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41 «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою, тому враховуючи наведені положення, оскільки ОСОБА_1 був завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, суд розглянув справу за наявними доказами за його відсутності.
Обставини правопорушення також підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом з місця скоєння правопорушення, копією постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2025 року, копією постанови серії ЕНА №5741135 від 17.09.2025 року, довідкою з бази даних ІПНП, письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , він автомобілем керував за потребою до медичного закладу тому, що має відповідно інвалідність та потребує обстеження.
На дослідженому відеозаписі зафіксовано факт керуванням ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 21121, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та момент зупинки поліцейськими. Після зупинки поліцейський пред`явив вимогу надати посвідчення водія, на що ОСОБА_1 повідомив про неможливість надати посвідчення без належних підстав. Починає зухвало спілкуватись з поліцейськими, сперечатись. Згодом ОСОБА_1 вказав, що раніше притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, відбув стягнення у виді адміністративного арешту, сплатив штраф за попередньою постановою та отримав нове посвідчення водія. 
Як було встановлено перевіркою відомостей про особу водія, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами та протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 4 КУпАП.
В подальшому поліцейським були складені протоколи про адміністративні правопорушення, у тому числі за ст. 126 ч. 5 КУпАП за керування транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортними засобами, оголошено зміст протоколу про адміністративне правопорушення та вручено копію протоколу ОСОБА_1 під підпис. 
Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (ЄУН 336/723/25 пр. №3/336/1083/2025).
Постановою серії ЕНА №5741135 від 17.09.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 4 КУпАП за керування автомобілем ЗАЗ 110247, реєстраційний номер НОМЕР_2 , при цьому будучи позбавленим права керування всіма видами транспортних засобів Шевченківським районним судом м. Запоріжжя строком на 1 рік.
За відомостями бази даних підсистеми «Адмінпрактика», а саме ІТС «ІПНП України», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має повторність за ст. 126 КУпАП, отримував посвідчення водія НОМЕР_3 16.07.2015 року.
Відповідно до пункту 2.1.«А» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно зі ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.
Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
За ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що дії що дії ОСОБА_2 суперечать п. 2.1.«А» Правил дорожнього руху, ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та підлягають кваліфікації за ст. 126 ч. 5 КУпАП як повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Згідно ст. 38 ч. 2 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Аналіз положень пункту 7 статті 247, статті 1, статті 7, статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дозволяє зробити висновок про те, що в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 частиною 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю без з`ясування обставин, передбачених статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що також в поєднанні із вимогами статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за змістом якої суд у резолютивній частині повинен викласти тільки одне із передбачених цією статтею рішень: про накладення адміністративного стягнення чи про закриття.
Враховуючи, що на час розгляду справи судом тримісячний строк для накладення адміністративного стягнення, оскільки адміністративне правопорушення було вчинене 29.08.2025 року, протокол про адміністративне правопорушення, складений 30.12.2025 року, після доопрацювання та належного оформлення надійшов до суду 06.03.2026 року та справа призначалась до розгляду на 26.03.2026 року, 02.04.2026 року з метою належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вбачає підстави для закриття провадження у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 247 КУпАП,—
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 ч. 5 КУпАП закрити за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Суддя О.І. Дацюк

Постанова набрала законної чинності «_____»_________________20___року
Дата видачі     «_____»_________________20___року