РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року 	справа № 580/213/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у змішаній (паперовій та електронній) формі в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач 2) в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 971010197662 від 31.12.2025 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” 3723-XII від 16.12.1993;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 10.01.2025 року, пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України “Про державну службу”, від 16 грудня 1993 року 3723-XII, у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках, Черкаської обласної ради 05-32/13 від 22.12.2025 та 05-32/14 від 22.12.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що отримавши довідки про заробітну плату, 14.12.2025, позивач звернулася до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області (Відповідача № 1) із заявою про призначення та здійснення нарахування і виплати мені з 10.09.2024 року пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках № 05-32/13 від 22.12.2025 та № 05-32/14 від 22.12.2025. Однак, рішенням № 971010197662 від 31.12.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Відповідач №2), який розглядав документи за принципом екстериторіальності, мені було відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу». Вважає, що відмовою Відповідачі порушили конституційні права позивача, невірно трактуючи норми чинного законодавства. 
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 14.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
23.01.2026 до суду надійшов відзив від відповідача Головного управління Пенсійного фонду у Черкаській області, у якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, з огляду на те, що оскільки, у заявлених правовідносинах позивач звернувся в Головне управління із заявою про призначення пенсії та відповідальним структурним підрозділом за розгляд заяви позивача та прийняття рішення було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, а тому, Головне управління виконало виключно 2 функції: прийняло заяву позивача та направило відповідь за результатами розгляду такої заяви. Отже, Головне управління не приймало жодного розпорядчого акта за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії.
29.01.2026 від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив в якому представник вказав, що відповідно даних електронної пенсійної справи встановлено, що Позивачка з 03.07.1995 по 16.02.1996 та з 10.09.2002 по 09.01.2025 обіймала посаду службовця в органах місцевого самоврядування, що не відповідає вимогам Закону №889 та не підлягає зарахуванню до стажу державної служби. В результаті опрацювання заяви, Головним управлінням було встановлено, що Позивачка працювала на посадах котрі відносяться до посад органів місцевого самоврядування в зв`язку з чим, у неї відсутній стаж державної служби на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України. Також, після набуття чинності Законом №889-VІІІ (з 01.05.2016), пенсії по інвалідності не призначаються. Окрім того, зазначає, що Позивачка першочергово ставить вимогу про зобов`язання відповідача здійснити переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Тобто, у справі, що розглядається, першочергово спір виник щодо права Позивачки на пенсію державного службовця, оскільки Відповідачем-2 не визнано цього права. Таким чином, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням складових заробітної плати для призначення пенсії державного службовця є передчасними. Просить в задоволенні позову відмовити.
Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI “Перехідні положення” Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.
Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).
Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.
Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до записів в трудовій книжці з 03.07.1995 до 16.02.1996 працювала в Фонді держмайна у м. Черкаси, з 10.09.2002 до 09.01.2025 в Черкаській обласній раді, на посадах віднесених до посад державної служби та посадової особи місцевого самоврядування. 
Згідно довідки МСЕК серії 10ААВ № 857886, від 18.11.2014 року, позивачу було встановлено 2 групу інвалідності, загального захворювання, безтерміново, та призначено пенсію по II групі інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому позивач перебуває на обліку та отримує пенсію в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області.
09.01.2025 року, позивач була звільнена із займаної посади головного спеціаліста фінансово-господарського відділу виконавчого апарату обласної ради за угодою сторін.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/505/25 від 24.03.2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2025 у справі №580/505/25 визнано протиправною відмову Черкаської обласної ради щодо видачі ОСОБА_1 довідок про складові заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ. Зобов`язано Черкаську обласну раду (18001, м. Черкаси, б-р Шевченка, буд. 185, код ЄДРПОУ 24411541) видати ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за формою згідно з Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ.
На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/505/25 від 24.03.2025 року Черкаською обласною радою, видано довідку № 05-32/13 від 22.12.2025 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за формою згідно з додатком 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, та довідку № 05-32/14 від 22.12.2025 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, за останньою займаною посадою державної служби, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII.
24.12.2025 ОСОБА_1 звернулася з заявою № 23598 про перерахунок пенсії «Перехід на пенсію за іншим Законом», а саме перехід на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» 3723-XII від 16.12.1993.
Звернення опрацьовано за принципом екстериторіальності спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 № 339/35961.
За результатами опрацювання заяви про перерахунок пенсії винесено рішення про відмову від 31.12.2025 № 971010197662, яке мотивовано тим, що відповідно даних електронної пенсійної справи встановлено, що Позивачка з 03.07.1995 по 16.02.1996 та з 10.09.2002 по 09.01.2025 обіймала посаду службовця в органах місцевого самоврядування, що не відповідає вимогам Закону №889 та не підлягає зарахуванню до стажу державної служби.
В результаті опрацювання заяви, Головним управлінням було встановлено, що Позивачка працювала на посадах котрі відносяться до посад органів місцевого самоврядування в зв`язку з чим, у неї відсутній стаж державної служби на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України.
Вважаючи протиправною відмову відповідача у призначенні пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України “Про державну службу”, позивач звернулася до суду з даним позовом. 
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
01.05.2016 набрав чинності Закон України “Про державну службу” від 10.12.2015 № 889-VIII (далі – Закон № 889-VIII).
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, втратив чинність Закон України “Про державну службу” від 16.12.1993 №3723 (далі – Закон № 3723), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців, за певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до цього закону.
Так, відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Механізм обчислення стажу державної служби визначений Порядком обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі – Порядок № 229).
Пунктом 4 Порядку № 229 встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII “Про державну службу”.
Так, статтею 46 цього Закону визначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема: час перебування на посаді державної служби відповідно до цього Закону; час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
У пункті 6 Порядку також зазначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону.
Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 №889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01.05.2016) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Системний аналіз цих норм дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію, відповідно до вимог статті 37 Закону України “Про державну службу”, є досягнення такими особами певного віку та наявність відповідного страхового стажу. При цьому, зазначений вік визначається положеннями статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Тобто, до 01.05.2016 право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016 відповідно до статті 90 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Разом з тим, законодавець визначив певні умови за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723.
Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про державну службу” №889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України “Про державну службу” № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України “Про державну службу” № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” №3723 після 01.05.2016, є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону від 16.12.1993 №3723 і Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, а саме щодо віку, стажу державної служби або стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Як вбачається з матеріалів справи відповідач не зарахував до стажу державної служби позивача періоди роботи 03.07.1995 по 16.02.1996 та з 10.09.2002 по 09.01.2025, посилаючись на те, що позивач обіймала посаду службовця в органах місцевого самоврядування, що не відповідає вимогам Закону №889 та не підлягає зарахуванню до стажу державної служби.
Суд не погоджується з таким висновком пенсійного органу з огляду на таке.
Як зазначив суд вище, відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 №889-VIII, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01.05.2016) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Таким чином, у спірному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою КМУ від 03.04.1994 № 283 (далі – Порядок №283).
Суд звертає увагу на те, що у зв`язку з прийняттям Закону №889-VIII було змінено порядок пенсійного забезпечення державних службовців. 
Імперативною вимогою, з якою Закон пов`язує право на пенсію виходячи з пунктів 10 та 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII та частини 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ, є наявність у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), досягнення пенсійного віку та наявність страхового стажу.
Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.06.2024 у справі №620/11015/23, у пункті 21 якої зазначено, що Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Також вказаний висновок узгоджується з висновком Конституційного Суду України у рішенні від 23.12.2022 №3-р/202 у справі №3-132/2018 (5462/17) за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпункту 1 пункту 2 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення“ Закону України „Про державну службу“ від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (щодо гарантій соціального захисту державних службовців), у якому Конституційний Суд України вказав, що пенсійне забезпечення державних службовців із 1 травня 2016 року унормовано Законом № 1058 як загальним законом (lex generalis), за винятком осіб, визначених у пунктах 10, 12 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення“ Закону № 889, до пенсійного забезпечення яких може бути застосована стаття 37 Закону № 3723 як норма спеціального закону (lex specialis) (пункт 3.2).
Також у пункті 3.3 рішення Конституційний Суд України зазначив, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення“ Закону №889-VIII не дає можливості враховувати стаж державної служби, набутий після 1 травня 2016 року, як такий, що відповідає вимогам пунктів 10, 12 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення“ Закону №889-VIII, та для набуття у зв`язку із цим права на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону № 3723.
Проте розширення кола осіб, яким унаслідок цього було б надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону №3723, суперечило б не лише волі законодавця, який уже визначив у Законі № 889 коло таких осіб, а й практиці застосування статті 37 Закону № 3723 як спеціального закону (lex specialis), який не слід тлумачити та застосовувати розширено. 
Судом встановлено, що згідно з даними трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач з 10.09.2002 до 09.01.2025 працювала на різних посадах апарату Черкаської обласної ради, зокрема, з 10.09.2002 – на посаді спеціаліста 1 категорії бухгалтерії обласної ради, з 02.11.2005 – провідним спеціалістом відділу з питань взаємодії із засобами масової інформації та зв`язків з громадськістю виконавчого апарату, з 01.05.2007 – провідним спеціалістом відділу орендних відносин, відчуження, звітності, аналізу фінансово-господарської діяльності управління майном обласної комунальної власності виконавчого апарату обласної ради, з 02.03.2011 – на посаді провідного спец2іаліста відділу фінансового забезпечення виконавчого апарату обласної ради, з 04.05.2016 – на посаді головного спеціаліста фінансово-господарського відділу виконавчого апарату обласної ради.
Оцінюючи підстави зарахування вказаного періоду роботи у стаж державної служби, суд зазначає таке.
Пунктом 5 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону від 21 травня 1997 року №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" було установлено, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про державну службу". Вони прирівнюються до відповідних категорій посад державних службовців, якщо інше не передбачено законодавством України. Умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.
З 04 липня 2001 року ця норма втратила чинність на підставі пункту 5 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 07.06.2001 №2493-ІІІ “Про службу в органах місцевого самоврядування” (далі – Закон №2493-ІІІ).
Поряд з тим, пунктами 2, 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2493-III обумовлено, що дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування. З набранням чинності цим Законом посадовим особам органів місцевого самоврядування присвоюються ранги на рівні тих, які вони мали відповідно до Закону України "Про державну службу".
Пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Статтею 21 Закону №2493-III (в редакції до 01 травня 2016 року) було передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.
Стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі – Порядок №283), та додатку до нього (діяли до 01 травня 2016 року). 
Пунктом 5 Порядку №283 регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців.
До 01 травня 2016 року посади державних службовців були визначені статтею 25 Закону №3723-XII. 
Віднесення наявних посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідних категорій нових посад державних службовців проводилося Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом, тобто шляхом видання відповідного акта Кабінету Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2001 року №1435 пункт 2 Порядку №283 доповнено абзацом, за змістом якого до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Зазначені норми вказують на те, що після 04 липня 2001 року (набрання чинності Законом України від 07.06.2001 №2493-ІІІ “Про службу в органах місцевого самоврядування”) до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування. Для можливості зарахування роботи на посаді в органах місцевого самоврядування необхідно, щоб така посада була передбачена або в статті 14 Закону №2493-III, або щоб посада була віднесена до відповідних категорій Кабінетом Міністрів України.
В частині 1 ст.2 Закону №2493-III визначено поняття посадової особи місцевого самоврядування. Нею є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Так, посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (стаття 3 Закону №2493-III).
Статтею 14 Закону №2493-III встановлено класифікацію посад в органах місцевого самоврядування (сім категорій). 
Посади спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад віднесено до 5 категорії посад в органах місцевого самоврядування.
З огляду на наведені вище правові норми, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 10.09.2002 до 01.05.2016 на вищевказаних посадах Черкаської обласної ради підлягає зарахуванню до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.
Таким чином, з урахуванням зазначеного періоду, а також періоду з 03.07.1995 до 16.02.1996 на посаді спеціаліста 1 категорії відділу орендних відносин представництва ФДМУ у м. Черкаси, сукупний стаж державної служби на день набрання чинності Законом №889-VIII (01 травня 2016 року) становить 14 років 3 місяці.
Отже зважаючи на те, що служба в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби, на посадових осіб місцевого самоврядування розповсюджуються приписи статті 37 Закону №3723 та пунктів 10, 12 Прикінцевих і перехідних положень Закону №889-V111 щодо умов призначення пенсії державного службовця.
Оскільки стаж роботи позивача на посадах місцевого самоврядування станом на 01.05.2016 становить 14 років 3 місяці і на день звільнення вона також займала посаду місцевого самоврядування, що дає їй право звернутись за призначенням пенсії державного службовця, доводи відповідача щодо того, що вона не має права на пенсію державного службовця, є необґрунтованими.
Відтак, суд доходить висновку про необхідність включення періоду роботи позивача, з 03.07.1995 по 16.02.1996 та з 10.09.2002 по 09.01.2025, які вона обіймала в органах місцевого самоврядування, згідно з відомостями трудової книжки позивача до стажу державної служби, що враховується при призначенні пенсії.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у переведенні позивача з пенсії по інвалідності, на пенсію за віком державного службовця, у зв`язку із тим, що позивачка з 03.07.1995 по 16.02.1996 та з 10.09.2002 по 09.01.2025 обіймала посаду службовця в органах місцевого самоврядування, що не відповідає вимогам Закону №889 та не підлягає зарахуванню до стажу державної служби, в зв`язку з чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №971010197662 від 31.12.2025 визнати протиправним та скасувати.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У спірному випадку відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності прийнятого рішення щодо відмови позивачу в переведенні з одного виду пенсії на інший, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є обгрунтованими.
Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Під час розгляду цієї справи суд надав оцінку тим підставам, які, на думку відповідача, перешкоджали призначенню позивачу пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Разом з тим, у зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення, процедура розгляду питання про призначення позивачу пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ вважається незакінченою і пенсійний орган, реалізуючи свої законні повноваження щодо призначення пенсії, повинен повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, оскільки саме Пенсійний фонд України є тим органом до компетенції якого віднесена функція щодо обрахунку страхового стажу, обчислення розміру пенсії, та вирішення питання щодо наявності права у особи на пенсію. Суд вказує, що пенсійним органом не надано оцінку наявності у позивача права на пенсію із урахуванням спірного періоду роботи у сукупності із іншими критеріями, які дають право на пенсію державного службовця та її розмір.
Крім того, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 10.01.2025 року, пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України “Про державну службу”, від 16 грудня 1993 року 3723-XII, у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках, Черкаської обласної ради №05-32/13 від 22.12.2025 та №05-32/14 від 22.12.2025, задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними, так як пенсійний орган в цій частині жодне рішення не приймав. Тому, суд не може підмінити цей державний орган та прийняти замість такого суб`єкта владних повноважень рішення, або ж надати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, віднесених до компетенції такого органу, адже такі дії виходять за межі визначених для суду повноважень законодавцем.
Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з частковим задоволення позову судові витрати підлягають розподілу пропорційно до задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України “Про судовий збір”, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 2, 6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №971010197662 від 31.12.2025 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” 3723-XII від 16.12.1993.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (84121, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна 3, тимчасова адреса для листування: вул. Надії Алексєєнко 106, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., код ЄДРПОУ 13486010) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 24.12.2025 про переведення з пенсії за віком, призначеної їй відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення” від 09.07.2023 № 1058-IV, на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 № 3723-XII, з урахуванням висновків суду викладених у рішенні суду.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині – відмовити.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя 	Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ