Номер провадження: 33/813/716/26
Номер справи місцевого суду: 521/896/26 
Головуючий у першій інстанції Шевчук Н. О.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду:   Громік Р.Д.
за участю секретаря      Скрипченко Г.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2026 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40800 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665, 60 гривень,

В С Т А Н О В И В:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №563345 від 10.01.2026, вбачається, що 10 січня 2026 року о 14 год. 15 хв. у м. Одесі, вул. Тираспольське шосе, 22/8, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування згідно постанови ЕНА №5099150 від 29.06.2025 за ч.4 ст. 126 КУпАП, чим порушив п. 2.1.а «Правил дорожнього руху України».
Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано, як порушення вимог п. 2.1 «А» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.
Постановою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2026 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40800 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665, 60 гривень.
Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді та провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.
В доводах апеляційної скарги зазначено, що:
1) в матеріалах справи відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_1 ;
2) суд першої інстанції незаконно розглянув справу без належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Про судове засідання, призначене на 23 березня 2026 року,  ОСОБА_1 та його захисникбули належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи шляхом направлення судової повістки у додаток «Viber», на електронну пошту та електронний кабінет захисника, однак у судове засідання не з`явилися, жодних заяв чи клопотань не подавали.
Згідно з ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Частиною 2 статті 268 КУпАП визначено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.
Таким чином, враховуючи положення ст. 268 та ст. 277-2 КУпАП у разі належного повідомлення про дату, час та місце слухання справи, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП не є обов`язковою, тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності  ОСОБА_1 та його захисника.
Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Згідно із ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з п. 2.1.а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, чи керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, або керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 5 ст. 126 КУпАП необхідно встановити факт керування особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, і що таке керування є повторним протягом року.
При цьому, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:
- постановою серії ЕНА №5099150 від 29.06.2025 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП (а.с.2);
- електронним протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №563345 від 10.01.2026 (а.с.1);
- відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції №470614, 471812, які містяться на оптичному носії (а.с.6);
- довідкою з інформаційного порталу Національної поліції, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП: постанова ЕНА №5099150 від 29.06.2025 (а.с.5);
- довідкою з інформаційного порталу Національної поліції, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія отримав НОМЕР_2 (а.с.4).
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.5 ст.126 КУпАП.
Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».
Обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, не встановлені.
При накладенні стягнення суд першої інстанції правильно врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_1 , то суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Як роз`яснено у пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу у просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Таким чином керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу у рух та зворушення з місця.
Із долучених до матеріалів відеозаписів вбачається, що події відбуваються на стаціонарному блокпості, транспортний засіб ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_1 здійснював рух та вподальшому на вимогу працівників поліції здійснив зупинку, що зафіксовано на 00:00:10-00:00:23 хв (диск 1, назва відеофайлу «ЕПР1 563345 ОСОБА_1 ст.126 ч.5»). За кермом зупиненого автомобіля ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходився ОСОБА_1 , особу чкого встановлено за допомогою паспорта громадянина України.
Сам ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_1 10 січня 2026 року.
Сукупність вищенаведених фактів дають змогу дійти висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_1 10 січня 2026 року.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції незаконно розглянув справу без належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Частиною 2 статті 268 КУпАП визначено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.
Згідно з ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Із матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції в інтересах ОСОБА_1 діяв адвокат Сафронюк П.В. на підставі ордеру про надання правничої допомоги, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги/доручення органу (установи) уповноваженого на надання безоплатної правничої допомоги №09/26 від 30 січня 2026 року (а.с.14).
На підставі наявних матеріалів встановлено, що про розгляд справи, призначеної на 17 лютого 2026 року був повідомлений адвокат Сафронюк П.В. який діяв в інтересах ОСОБА_1 , шляхом доставлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету, що підтверджується карткою руху документа та матеріалами електронної справи.
Крім того адвокат Сафронюк П.В. 17 лютого 2026 року подав заяву про відкладення розгляду справи, що також підтверджує обізнаність захисника про судовий розгляд, призначений на 17 лютого 2026 року.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи через свого захисника, а тому вказане посилання скаржника є неспроможнім.
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2026 року.
Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік