Номер провадження: 33/813/714/26
Номер справи місцевого суду: 511/257/26 
Головуючий у першій інстанції Бобровська І.В. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 — адвоката Слаблюка Василя Миколайовича на постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 лютого 2026 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №572407 від 22 січня 2026 року, водій ОСОБА_1 21 січня 2026 року о 19 годині 44 хвилини по вулиці Миру в селі Новокостянтинівка Роздільнянського району Одеської області керував транспортним засобом Ford Mondeo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, порушення координації рухів. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився в КНП «Роздільнянська БПЛ», згідно висновку № 3, тест позитивний, 0,64 ‰ алкоголю. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 2.9.а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №572402 від 22 січня 2026 року, водій ОСОБА_1 21 січня 2026 року о 19 годині 44 хвилини по вулиці Миру в селі Новокостянтинівка Роздільнянського району Одеської керуючи автомобілем Ford Mondeo, реєстраційний номер НОМЕР_1 при втраті управління, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати постійно контролювати його рух та безпечно керувати, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення зі стоячим автомобілем Iveco Eurostar 440E38, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 12.1., 13.1. ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КупАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №572397 від 22 січня 2026 року, водій ОСОБА_1 21 січня 2026 року о 19 годині 44 хвилини по вулиці Миру в селі Новокостянтинівка Роздільнянського району Одеської керуючи автомобілем Ford Mondeo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоївши дорожньо – транспортну пригоду, а саме зіткнення зі стоячим автомобілем Iveco Eurostar 440E38, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого місце пригоди залишив. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 2.10а, 2.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КупАП.
Постановою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, статтями 122-4, 124 КУпАП, та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 665,60 гривень на користь держави.
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Слаблюк Василь Миколайович подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 лютого 2026 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що матеріали адміністративної справи не містять належних допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.
Пояснення нібито свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, не свідчать про факт керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та не підтверджують обставини викладені в протоколі.
Оскільки, у матеріалах справи відсутні їхні паспортні реквізити або інші ідентифікуючі відомості, які б дозволяли однозначно встановити особу кожного зі свідків. За таких обставин неможливо перевірити, чи саме ці особи перебували на місці події, чи були присутні під час складання процесуальних документів, а також чи можуть вони підтвердити викладені у протоколі обставини.
Відсутність належної ідентифікації свідків позбавляє встановлювати обставини справи на їх показаннях та використовувати їхні пояснення як докази.
Крім того, зважаючи на те, що огляд ОСОБА_1 , було проведено пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для здійснення такого, сторона захисту вважає, що вказане проведення здійснено з порушенням вимог законодавства, що в свою свідчить про те, що результати такого огляду є недійними.
Також звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутня будь-яка належна інформація щодо технічного засобу (алкотестера), за допомогою якого проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння. У матеріалах справи не зазначено модель та серійний номер приладу, відсутні відомості щодо його повірки та калібрування, строку дії відповідного сертифіката, а також не долучено роздруківку результатів вимірювання з цього приладу.
Крім того, з наданого відеозапису не вбачається належного проведення процедури огляду: не зафіксовано факту використання нової герметично запакованої трубки, не підтверджено відсутність сторонніх речовин у мундштуку, а також не простежується сам процес коректного відбору повітря. За таких обставин неможливо перевірити дотримання встановленого порядку проведення огляду та достовірність отриманого результату.
Таким чином, результат 0,64 % не може вважатися належним та допустимим доказом у справі, а наявні порушення процедури ставлять під обґрунтований сумнів висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини особи поза розумним сумнівом.
Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 20.03.2026 року на 10-30 год., ОСОБА_1 та його адвокат Слаблюк Василь Миколайович в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи або про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не подавали. 
Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Також, ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких підстав, а також враховуючи, що апелянт реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, а наявних у праві матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, апеляційний суд не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, статтями 122-4, 124 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, з чим погоджується і апеляційний суд. 
Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.
Апеляційний суд виходить із того, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.
Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні по справі працівниками поліції.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №572407 від 22 січня 2026 року, водій ОСОБА_1 21 січня 2026 року о 19 годині 44 хвилини по вулиці Миру в селі Новокостянтинівка Роздільнянського району Одеської області керував транспортним засобом Ford Mondeo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, порушення координації рухів. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився в КНП «Роздільнянська БПЛ», згідно висновку № 3, тест позитивний, 0,64 ‰ алкоголю. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 2.9.а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого 22.01.2026 року лікарем КНП «РОЗДІЛЬНЯНСЬКА БПЛ» на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №3, складеному о 07 год. 50 хв. 22.01.2026 року відносно ОСОБА_1 . Згідно даних цього висновку ОСОБА_1 направлений на огляд 22.01.2026 року о 07 год. 50 хв. З висновку огляду вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (0,64 ‰). 
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №572402 від 22 січня 2026 року, водій ОСОБА_1 21 січня 2026 року о 19 годині 44 хвилини по вулиці Миру в селі Новокостянтинівка Роздільнянського району Одеської керуючи автомобілем Ford Mondeo, реєстраційний номер НОМЕР_1 при втраті управління, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати постійно контролювати його рух та безпечно керувати, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення зі стоячим автомобілем Iveco Eurostar 440E38, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 12.1., 13.1. ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КупАП.
До протоколу про адміністративне правопорушення приєднано схему місця ДТП.
З даної схеми місця ДТП вбачається, що ДТП сталася 21.01.2026 року о 19 годині 44 хвилин по вулиці Миру в селі Новокостянтинівка Роздільнянського району Одеської області. На схемі місця ДТП відображено місце розташування на проїзній частині після ДТП автомобілів Ford Mondeo, реєстраційний номер НОМЕР_1 та Iveco Eurostar 440E38, реєстраційний номер НОМЕР_2 і місце зіткнення. На звороті схеми місця ДТП наведено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП. Обидва учасника ДТП підписали дану схеми.
Матеріали справи також містять письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .
Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №572397 від 22 січня 2026 року, водій ОСОБА_1 21 січня 2026 року о 19 годині 44 хвилини по вулиці Миру в селі Новокостянтинівка Роздільнянського району Одеської керуючи автомобілем Ford Mondeo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоївши дорожньо – транспортну пригоду, а саме зіткнення зі стоячим автомобілем Iveco Eurostar 440E38, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого місце пригоди залишив. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 2.10а, 2.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КупАП.
До протоколів про адміністративне правопорушення додано відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських, дослідженням яких встановлено, що такі відеозаписи стосуються події, яка мала місце 21 січня 2026 року за участі ОСОБА_1 . Так, відеозаписами зафіксовано, що працівники поліції, прибувши на місце ДТП, встановили, що ОСОБА_1 був в безпритомному стані у зв`язку з сильною алкогольної інтоксикацію, не був змозі відповідати на питання працівників поліції. Працівники поліції викликали швидку для доставлення ОСОБА_1 до Роздільнянської ЦРЛ. Працівники поліції відібрали пояснення у свідків ДТП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та оформили необхідні адміністративні матеріали. В медичному закладі, лікарем було повідомлено, що у ОСОБА_1 струс головного мозку та було відібрано кров для аналізу на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 будучи під дією алкогольного сп`яніння та впливом медичних препаратів, з працівниками поліції був не в змозі розмовляти, тому працівники поліції зранку приїхали до медичного закладу. Десь о 06:00 годині ранку працівники поліції відібрали пояснення у ОСОБА_1 щодо обставин події того дня, він підтвердив вживання алкогольних напоїв, вину у скоєному правопорушенні визнав. Також, ОСОБА_1 07 год. 50 хв. пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою пристрою Алкофор 307, результат сп`яніння клав 0,64 ‰, з результатом ОСОБА_1 був згоден. Працівниками поліції, було роз`яснено ОСОБА_1 його права передбачені ст. 268 КУпАП, зміст протоколів та складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.
При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного.
Диспозиції ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетними, тобто відсилають до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому в протоколах поліцейських та у постанові судді присутнє посилання на порушення ОСОБА_1 вимог ПДР, згідно яких водій:
- п. 2.9а водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- п. 2.10а у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди зобов`язаний негайно зупинити т/з і залишатися на місці пригоди;
- п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
- п. 13.3 під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду повинен дотримуватись безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
Апеляційний суд звертає увагу, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Отже, умовами настання адміністративної відповідальності за вказаною статтею є наявність: 1) порушень учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, 2) пошкоджень транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, 3) причинного зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.
З положень ст. 266 КУпАП вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом. 
Аналогічні положення, але з більш детальним врегулюванням дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі – Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі – Інструкція № 1452/735).
Зокрема, положення п. 2, 3, 5 Порядку № 1103 встановлюють, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. 
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
Положенням п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
За приписами п. 3 - 5 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. 
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі – Інструкція № 1026) передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення. 
Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколах про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 21.01.2026 року ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а, 2.10а, 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, щоматеріали адміністративної справи не містять належних допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, спростовуються дослідженими матеріали справи, які в сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, вину у скоєнні яких, останній визнав, що підтверджується відповідними підписами у протоколах, особистими поясненнями на відеозаписі та на окремому аркуші.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що у матеріалах справи відсутні паспортні реквізити або інші ідентифікуючі відомості свідків, які б дозволяли однозначно встановити особу кожного зі свідків, не заслуговують на увагу, оскільки пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зафіксовані на типовому шаблоні, передбачений Інструкцією, де передбачена вся необхідна інформація стосовно свідка, така як: П.І.Б, дата народження, сімейний стан, освіта, телефон тощо. Захисник апелянта не скористався можливістю заявити клопотання про виклик свідків ані до суду першої, ані до апеляційної інстанціях, якщо в нього наявні сумніви в їх свідченнях. 
Як і не заслуговують на увагу доводи щодо відсутності в матеріалах справи будь-якої інформації щодо технічного засобу (алкотестера), за допомогою якого проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки захисник не був позбавлений можливості заявити відповідне витребування або самостійно зробити запит до медичного закладу.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що огляд ОСОБА_1 , було проведено пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для здійснення такого, спростовуються медичним висновком, згідно якого ОСОБА_1 був направлений на огляд 22.01.2026 року о 07 год. 50 хв., а огляд проводився 07 год. 50 хв. 22.01.2026 року, тобто одразу зранку, як працівники поліції до медичного закладу, і як ОСОБА_1 був у свідомому стані після сильної алкогольної інтоксикації.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що зроблені в постанові суду першої інстанції, оскільки зведені лише до незгоди з висновками суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, наявних в матеріалах справи.
Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст.ст. 122-4 124, ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.
Позиція скаржника , яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.
Згідно з ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. ст. 33, 36 ч.2 КУпАП.
Так, з оскарженої постанови вбачається, що судом при накладенні стягнення було застосовано санкцію за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, зокрема с санкцію ст. 130 КУпАП.
При визначенні виду стягнення у вигляді розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 — адвоката Слаблюка Василя Миколайовича - залишити без задоволення.
Постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 лютого 2026 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено: 16.04.2026 року.

Суддя Одеського апеляційного суду    О.М. Таварткіладзе