Слобідський районний суд міста Харкова 

Номер провадження 1-кп/641/181/2026 	Справа № 641/5819/24     	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м. Харків 

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
судового розпорядника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024221150000826 від 04.06.2024, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Анапа Краснодарського краю РФ, громадянки РФ, яка заміжня, має трьох неповнолітніх дітей на утриманні, офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимої, 
-у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
В С Т А Н О В И В:
03.06.2024 приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 перебувала за адресою мешкання: АДРЕСА_2 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_8 , з яким пов`язана спільним побутом, де в ході спілкування з останнім ОСОБА_4 почала поводити себе агресивно та в неї, на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин, обумовлених побутовими суперечками, виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень чоловікові.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 стоячи навпроти чоловіка обличчям до нього, взяла з підвіконня кухонний ніж та тримаючи його у правій руці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 і бажаючи їх настання, нанесла останньому два удари в ділянку живота, спричинивши йому колото-різані поранення в ділянці епігастрія ліворуч та праворуч, які проникають до черевної та плевральної порожнини з ушкодженням по ходу раньового каналу 2 та 7 сегментів печінки, а також діафрагми в 2 місцях, що ускладнилась в своєму перебігу розвитком правостороннього гемо-пневмотораксу та проявами правобічної нижньо-долевої посттравматичної пневмонії, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, після чого взяла вказаний ніж у ліву руку та нанесла ще один удар у правий бік тулуба ОСОБА_8 , спричинивши йому колото-різане поранення парастернально праворуч та по середньо-пахвовій лінії праворуч, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, тримаючи кухонний ніж в лівій руці, нанесла ним один удар в праве плече ОСОБА_8 , чим спричинила йому колото-різане поранення м?яких тканин правого плеча на рівні верхньої третини по зовнішній поверхні, яке належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров?я.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 умисно спричинила ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя останнього в момент заподіяння.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, не визнала.
Суду пояснила, що у січні 2022 року разом із чоловіком та дітьми переїхала до м. Харкова, де проживала за адресою: АДРЕСА_2 , разом із матір`ю потерпілого. З початком повномасштабного вторгнення РФ на територію України у сім`ї почали виникати конфлікти, зумовлені відсутністю коштів. За словами обвинуваченої, її чоловік (потерпілий) став агресивним, не забезпечував сім`ю матеріально, ображав її та дітей, залишав їх без їжі, а також застосовував до неї фізичне насильство. Фінансову допомогу сім`ї в той період надала мати обвинуваченої. В сім`ї, як зазначила обвинувачена, мало місце домашнє насильство: свекруха та чоловік у неї вимагали грошові кошти, відібрали банківську картку та засоби зв`язку. Вона також змушена була захищати свого старшого сина від насильницьких дій чоловіка. Щодо обставин подій 03.06.2024 обвинувачена пояснила, що того дня свекруха розпочала конфлікт через продукти харчування. У ході конфлікту свекруха разом із ОСОБА_8 , за словами обвинуваченої, нанесли їй тілесні ушкодження, зокрема били кулаками та палицею від швабри, застосовували кляп, а також вчинили насильницькі дії щодо її старшого сина, який намагався її захистити. Конфлікт, за її оцінкою, тривав близько 40 хвилин. Обвинувачена зазначила, що відчула реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, а також життю та здоров`ю свого сина, у зв`язку з чим намагалася захищатися. Під час конфлікту, зі слів обвинуваченої, потерпілий отримав тілесні ушкодження внаслідок того, що наштрикнувся на палицю від швабри, яку тримала свекруха. Вона вважає, що саме ці обставини спричинили ушкодження потерпілому. При цьому обвинувачена стверджувала, що будь-яких ударів потерпілому не завдавала. Під час конфлікту вона втратила свідомість і подальших подій не пам`ятає. До тями прийшла вже після того, як потерпілий був поранений: його одяг у ділянці живота був у крові. Після цього вона надала потерпілому першу медичну допомогу та викликала бригаду екстреної медичної допомоги. Заподіяти тілесні ушкодження потерпілому, за її словами, наміру не мала. Щодо обставин можливого використання кухонного ножа обвинувачена від надання детальних пояснень відмовилась, посилаючись на ст. 63 Конституції України. Водночас зазначила, що під час конфлікту змахнула ніж із підвіконня, після чого, зі слів обвинуваченої, потерпілий вихопив цей ніж із її рук та, на її думку, міг поранитися самостійно. Намір використовувати ніж для заподіяння шкоди вона заперечила, зазначивши, що ніж використовувався виключно для побутових потреб. Також обвинувачена зазначила, що внаслідок зазначених подій сама отримала тілесні ушкодження (травму хребта та струс головного мозку), однак належної медичної допомоги не отримала. 
Прокурор ОСОБА_3 зазначила, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою ОСОБА_4 , а тому просила суд визнати її винуватою та призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років. 
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що досліджені під час судового розгляду докази підтверджують позицію сторони захисту про те, що під час подій 03.06.2024 саме ОСОБА_4 зазнала насильницьких дій з боку потерпілого. Водночас сторона обвинувачення не довела винуватість його підзахисної у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим захисник просив ухвалити виправдувальний вирок. 
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні під час його допиту наголосив на неможливості примирення із обвинуваченою та просив суд покарати її суворо. Своїм правом на виступ у судових дебатах не скористався, подавши письмову заяву про розгляд кримінального провадження без його участі. 
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою, вина ОСОБА_4 у фактично скоєному кримінальному правопорушенні – злочині, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які були надані суду сторонами кримінального провадження і безпосередньо досліджені судом в процесі судового розгляду, а саме:
- показаннями допитаного в ході судового розгляду потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що, перебуває у шлюбі з обвинуваченою з 2016 року; тривалий час подружжя проживало на території РФ, а з 2022 року разом із дітьми переїхало до України, м. Харкова. Із початку повномасштабного вторгнення РФ в Україну між ними погіршилися стосунки: обвинувачена, за його словами, стала агресивною, між ними часто виникали конфлікти та сварки. Щодо подій 03.06.2024 потерпілий пояснив, що між ним та обвинуваченою виник конфлікт з приводу зникнення упаковки масла. У ході сварки обвинувачена кричала на нього та відштовхнула ногою, у відповідь він намагався прикрити їй рукою рот. Після цього обвинувачена скинула полицю з речами, схопила з підвіконня кухонний ніж та завдала йому удару в ділянку живота. Потерпілий перехопив її руку, однак обвинувачена завдала йому ще два удари ножем. Потерпілий покликав на допомогу свою матір, яка, за його словами, намагалася вибити ніж у обвинуваченої за допомогою палиці від швабри, після чого вибігла кликати сусіда. Потерпілий намагався утримувати обвинувачену за руки з метою уникнення подальших ударів. Обвинувачена, за його словами, обломком палиці від швабри декілька разів тикнула в нього. Потерпілий зазначив, що намагався відвести обвинувачену до іншої кімнати, однак під час цього вона завдала йому удари ножем у праве плече та в ділянку скроні, яку подряпала. У подальшому вони перемістилися до іншої кімнати, де він намагався зафіксувати її біля стіни. Після прибуття сусіда потерпілий ліг на диван, йому було надано першу медичну допомогу, при цьому він відчував утруднене дихання. За словами потерпілого, обвинувачена не пояснювала свої дії та не намагалася надати йому медичну допомогу. Твердження обвинуваченої про те, що вона є потерпілою стороною у даній ситуації, він вважає безпідставними. Також зазначив, що обвинувачена, на його думку, є конфліктною особою та схильна звинувачувати інших у власних проблемах. Крім того, потерпілий пояснив, що ніж, яким було завдано ударів, є кухонним та використовувався у побуті. Наразі він побоюється, що обвинувачена може завдати шкоди йому або іншим членам його родини;
- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що обвинувачена є його матір`ю. З його слів, після переїзду у 2022 році вони проживають разом із нею, її чоловіком та іншими членами родини у місті Харкові. У родині склалися напружені стосунки, часто виникали конфлікти та сварки. Щодо подій 03.06.2024 свідок пояснив, що перебував у будинку, почувши звук падіння чогось, він зайшов до кімнати, де побачив потерпілого, який намагався утримувати обвинувачену; при цьому на потерпілому була закривавлена футболка, а в руках обвинуваченої знаходився ніж. Після цього свідок залишив приміщення з метою розшукати молодших дітей та відвести їх до ванної кімнати. Згодом свідку стало відомо, що між потерпілим та обвинуваченою виник конфлікт, причиною якого було з`ясування обставин зникнення упаковки масла;
- показаннями допитаної під час судового розгляду свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що є матір`ю потерпілого. У 2016 році її син ОСОБА_8 одружився з обвинуваченою, після чого вони тривалий час проживали на території РФ у місті Анапа. В обвинуваченої від першого шлюбу є син Радимир, а згодом у подружжя народилися ще двоє дітей. У січні 2022 року подружжя разом із дітьми переїхало до України, м. Харків, де почали проживати разом зі свідком у будинку АДРЕСА_2 . Свідок зазначила, що спочатку подружнє життя обвинуваченої та потерпілого складалося добре, однак згодом, після народження дітей, стосунки між ними погіршилися: виникали конфлікти та сварки. Із початком повномасштабного вторгнення РФ в Україну обвинувачена, за словами свідка, стала проявляти агресію у спілкуванні, не приділяла належної уваги вихованню дітей, не працювала та часто ініціювала сімейні конфлікти. Щодо подій 03.06.2024 свідок пояснила, що приблизно о 17:00 годині почула шум із кімнати, де проживало подружжя. Зайшовши до кімнати, вона побачила розкидані меблі, закривавлену футболку на потерпілому, а також ніж у правій руці обвинуваченої. Потерпілий крикнув, що обвинувачена вдарила його ножем, та попросив матір про допомогу. Свідок зазначила, що бачила, як обвинувачена нанесла потерпілому удар кухонним ножем, який тримала у правій руці, в ділянку грудної клітки. Вона намагалася вибити ніж із рук обвинуваченої палицею від швабри, однак безрезультатно, після чого побігла кликати на допомогу сусіда. Повернувшись разом із сусідом ОСОБА_11 , свідок побачила вже в іншій кімнаті обвинувачену та свого сина, який перебував у закривавленому одязі та, втрачаючи свідомість, ліг на ліжко. Після появи сусіда обвинувачена випустила ніж із рук, згодом промовила: «Я давно бажала це зробити». Швидку медичну допомогу викликав сусід. Свідок також зазначила, що потерпілий та інші члени родини не застосовували фізичної сили до обвинуваченої; навіть у відповідь на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілий лише намагався стримувати обвинувачену;
- показаннями допитаного в ході судового розгляду свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що він проживає по АДРЕСА_2 , навпроти будинку, де мешкає родина ОСОБА_13 . У червні 2024 року (більш точного часу свідок не пам`ятає) до нього додому забігла мати потерпілого з проханням про допомогу. Після цього свідок зайшов до будинку АДРЕСА_2 , де побачив, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 відбувається фізична боротьба. При цьому будь-яких розмов між ними він не чув, ножа не бачив. Свідок допоміг розняти вказаних осіб, після чого ОСОБА_4 пішла до іншої кімнати, а ОСОБА_8 впав на диван. Зі слів свідка, потерпілий був закривавлений, а після того, як свідок підняв на ньому футболку, побачив у нього різані рани. При цьому на обвинуваченій слідів крові, синців чи подряпин свідок не помітив. Потерпілий був блідий та, на думку свідка, не міг самостійно стояти. Свідок побіг до себе додому за медичною аптечкою та для виклику швидкої медичної допомоги. За його словами, обвинувачена перебувала в іншій кімнаті та допомоги потерпілому не надавала, натомість першу медичну допомогу надав саме свідок. Також свідок зазначив, що під час події діти перебували в будинку. Відомостей щодо характеру стосунків, які склалися у родині ОСОБА_13 , він не має.
Показання потерпілого, свідків судом оцінюються як належні та допустимі докази, які узгоджуються між собою, є логічними та послідовними, не містять суперечностей та протиріч, тому суд бере їх до уваги. 
Крім того, винуватість обвинуваченої у вчиненому кримінальному правопорушенні - злочині підтверджується наступними фактичними даними, що містяться у письмових доказах та речових, безпосередньо досліджених в судовому засіданні:
- змістом протоколу огляду місця події від 03.06.2024 і відеозаписом до нього, який було відтворено в судовому засіданні, з якого вбачається, що місцем огляду є приватний будинок за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого в спальній кімнаті виявлено суцільнометалевий кухонний ніж, який розділений на клинок та рукоятку, пофарбовану знизу та вгорі у чорний колір, загальна довжина ножа близько 20,2 см, рукоятки - близько 11 см, на клинку та рукоятці з обох боків наявні сліди речовини бурого кольору; в кімнаті праворуч від входу розташоване спальне ліжко, на якому виявлені закриті медичні бинти в кількості 2 штук та 2 відкритих бинти із слідами речовини бурого кольору; в кімнаті справа від входу виявлені розкидані речі, в кімнаті обстановка порушена, на підлозі у куті праворуч від входу в кімнату виявлені сліди речовини бурого кольору. Також виявлені два комп`ютерних монітори та системний блок, на якому наявні сліди речовини бурого кольору. В ході огляд місця події вилучено: 1) змиви речовини бурого кольору на підлозі та на системному блоці, два тампони бинти зі слідами речовини бурого кольору ; 2) кухонний ніж зі слідами речовини бурого кольору; 3) особисті речі ОСОБА_4 зі слідами речовини бурого кольору, а саме: шорти та сорочка 4) два фрагменти швабри, на одному з яких є сліди речовини бурого кольору;
- змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 24.07.2024 за участі потерпілого ОСОБА_8 і відеозаписом до нього, який було відтворено в судовому засіданні, з якого вбачається, що останній надав добровільну згоду розповісти та продемонструвати, що відбулося 03.06.2024 між ним та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . Того дня близько 17.00 години між потерпілим та ОСОБА_4 виник конфлікт щодо продуктів харчування, а саме через зникнення пакунку масла. Після того як потерпілий почав розпитувати обвинувачену щодо цього пакунку, остання почала голосно кричати, та потерпілий прикрив їй рукою рот, а обвинувачена пнула потерпілого ногою. В подальшому в ході конфлікту обвинувачена взяла з підвіконня кухонний ніж у праву руку та нанесла потерпілому два удари в ділянку живота. Потерпілий своєю лівою рукою перехватив праву руку потерпілої, а своєю правою рукою закривав їй рота. В цей час до кімнати зайшла мати потерпілого, якій ОСОБА_8 крикнув, що обвинувачена вдарила його ножем. Побачивши це, мати потерпілого шваброю вдарила ОСОБА_4 по руці декілька раз, та рукоятка швабри розкололася. Після цього мати потерпілого побігла кликати на допомогу сусіда ОСОБА_11 . Схопивши рукоятку швабри в ліву руку, обвинувачена тикнула нею потерпілого в ділянку живота декілька раз. Потім обвинувачена, взявши той самий ніж у ліву руку, вдарила потерпілого цим ножем в правий бік тулуба, потім в праве плече і, після того як потерпілий перехватив її ліву руку, у висок. Потім потерпілий утримував обвинувачену, тримаючи своїми руками її обидві руки, спираючи її об стінку її спиною та опираючись своєю головою в область її грудної клітини. В цей час прийшов сусід із медичною аптечкою і потерпілий ліг на ліжко, тому що йому було важко дихати. Потерпілий під час цих подій перебував у свідомості, обвинуваченій тілесних ушкоджень не завдавав;
- змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 24.07.2024 за участі свідка ОСОБА_10 і відеозаписом до нього, який було відтворено в судовому засіданні, з якого вбачається, що остання надала добровільну згоду розповісти та продемонструвати, що відбулося 03.06.2024 за адресою: АДРЕСА_2 . Того дня між обвинуваченою та потерпілим виникла сварка. Зайшовши до кімнати в зазначеному будинку, свідок побачила, що там розкидані меблі, та як ОСОБА_4 та ОСОБА_8 стоять один навпроти одного, обвинувачена тримає у правій руці закривавлений ніж, а у потерпілого одяг на ділянці живота в крові, та обвинувачена наносить потерпілому один удар у ділянку живота в напрямку зверху донизу. Інших ударів свідок не бачила;
- висновком експерта № 14/1731-Дм/Ц/2024 від 21.06.2024 за результатами судово-медичної експертизи зразку крові підозрюваної ОСОБА_4 , згідно із якими кров підозрюваної ОСОБА_4 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В;
- висновком експерта № 14/1844-Дм/24 від 13.07.2024 за підсумками проведення судово-медичної експертизи, згідно із яким встановлено, що на сорочці ОСОБА_14 , вилученій 03.06.2024 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Федецького, 2, знайдено кров людини, групи В з ізогемаглютиніном анти-А, походження якої від потерпілого ОСОБА_8 , який має групу крові В (ІІІ), не виключається. Від підозрюваної ОСОБА_14 , кров якої належить до групи – А із ізогемаглютиніном анти-В, ця кров походити не могла; 
- висновком експерта № 15-12/№407-ДМ/Ц/2024 від 11.07.2024, відповідно до якого в результаті проведення судово-медичної експертизи кухонного ножа зі слідами РБК, вилученого в ході огляду місця події, знайдені сліди крови людини, походження якої можна припустити від будь-якої особи з кров`ю групи В(III) з ізогемаглютиніном, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_8 . Походження слідів потожирових накладень, виявлені на руків`ї цього ножа, можна припустити від особи, група крові якої А (II) з ізогемаглютиніном анти-В, зокрема, й від підозрюваної ОСОБА_4 ; 
- висновком експерта № 15-12/№410-ДМ/Ц/2024 від 08.07.2024 за підсумками судово-медичної експертизи, відповідно до якого на марлевому тампоні зі змивом РБК з системного блоку, зробленого під час огляду місця події, знайдені сліди крові людини групи В (ІІІ) із ізогемаглютиніном анти-А, походження якої від потерпілого ОСОБА_8 не виключається. Від підозрюваної ОСОБА_4 ці сліди крові походити не можуть;
- висновком експерта № 15-12/№409-ДМ/Ц/2024 від 08.07.2024 за результатами судово-медичної експертизи, згідно із яким на двох марлевих тампонах зі змивом РБК, зроблених з кроваті та з підлоги під час огляду місця події, знайдені сліди крові людини групи В (ІІІ) із ізогемаглютиніном анти-А, походження якої від потерпілого ОСОБА_8 не виключається. Від підозрюваної ОСОБА_4 ці сліди крові походити не можуть;
- висновком експерта № 15-12/№408-ДМ/Ц/2024 від 08.07.2024 за підсумками судово-медичної експертизи, відповідно до якого на марлевому тампоні зі змивом РБК, зробленим в ході огляду місця події з підлоги в кімнаті 4, знайдені сліди крові людини групи В (ІІІ) із ізогемаглютиніном анти-А, походження якої від потерпілого ОСОБА_8 не виключається. Від підозрюваної ОСОБА_4 ці сліди крові походити не можуть;
- висновком експерта № 15-12/№406-ДМ/Ц/2024 від 11.07.2024, відповідно до якого за підсумками судово-медичної експертизи двох фрагментів швабри, вилучених при огляді місця події, на них знайдені сліди крові людини групи В(III) з ізогемаглютиніном анти-А, походження якої від потерпілого ОСОБА_8 не виключається. Можна припустити походження потожирових накладень, сліди яких виявлені на інших частинах швабри, а також ядровмістимих клітин на них, від особи, група крові якої А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти –В, зокрема, й від підозрюваної ОСОБА_4 ;
- висновком експерта № 09-1083/2024 від 23.07.2024 за підсумками судово-медичної експертизи, згідно із яким потерпілому ОСОБА_8 були спричинені наступні тілесні ушкодження: колото-різані поранення правої половини груді по середньо-ключичній лінії праворуч, по середньо-пахвовій лінії праворуч, парастернально праворуч та в ділянці епігастрія ліворуч, які проникають до черевної та плевральної порожнини з ушкодженнями по ходу раньового каналу 2 та 7 сегментів печінки, а також діафрагми в 2 місцях, що ускладнилась в своєму перебігу розвитком правостороннього гемо-пневмотораксу та проявами правобічної нижньо-долевої посттравматичної пневмонії. Вищезазначені поранення утворилися в результаті ударної травматичної дії гострого предмету, володіючого колючо-ріжучими властивостями, індивідуальні особливості якого в місцях ушкоджень не відобразилися. Ці ушкодження могли бути отримані 03.06.2024. За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (згідно п.п. 2.1.1. «а» 2.1.2, 2.1.3 «к» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.95 року № 6). Згідно локації наявних колото-різаних ран місця прикладання травмуючої сили наступні: «по середньо-ключичній лінії праворуч, по середньо-пахвовій лінії праворуч, парастернально праворуч та в ділянці епігастрія ліворуч». Травматичні дії завдавались з силою, достатньою для спричинення таких характерних ушкоджень. Після отримання комплексу зазначених тілесних ушкоджень потерпілий міг здійснювати самостійні дії (ходити, повзати), але не довгий проміжок часу;
- висновком експерта № 09-1148/2024 від 29.07.2024 за результатами судово-медичної експертизи, згідно із якими ОСОБА_8 були спричинені наступні тілесні ушкодження: колото-різані поранення по середньо-пахвовій лінії праворуч, парастернально праворуч та в ділянці епігастрія ліворуч та праворуч, які проникають до черевної та плевральної порожнини з ушкодженнями по ходу раньового каналу 2 та 7 сегментів печінки, а також діафрагми в 2 місцях, що ускладнилась в своєму перебігу розвитком правостороннього гемо-пневмотораксу та проявами правобічної нижньо-долевої посттравматичної пневмонії; колото-різане поранення м`яких тканин правого плеча на рівні верхньої третини по його зовнішній поверхні. За ступенем тяжкості: колото-різані поранення по середньо-пахвовій лінії праворуч, парастернально праворуч та в ділянці епігастрія ліворуч та праворуч, які проникають до черевної та плевральної порожнини з ушкодженням по ходу раньового каналу 2 та 7 сегментів печінки, а також діафрагми в 2 місцях, що ускладнилась в своєму перебігу розвитком правостороннього гемо-пневмотораксу та проявами правобічної нижньо-долевої посттравматичної пневмонії відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (згідно п.п. 2.1.1. «а» 2.1.2, 2.1.3 «к» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.95 року № 6). Колото-різане поранення м`яких тканин правого плеча на рівні верхньої третини по його зовнішній поверхні належить до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно п.п. 2.3.1-а, 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.95р. Ці ушкодження могли бути отримані в строк та при обставинах, на які посилається потерпілий ОСОБА_8 ; показання потерпілого, на які він посилається під час проведення судово-медичного експерименту, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним отриманим під час проведення судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_8 в частині механізму та строку утворення виявлених у нього тілесних ушкоджень, за виключенням колото-різаного поранення правої половини груді, яке розташовується в проекції правої навкологрудинної лінії, так як він в ході проведення слідчого експерименту за його участі не розкриває механізм утворення даного тілесного ушкодження. Судити про напрямок дії травмуючого предмету по існуючим даним не є можливим. Індивідуальні особливості травмуючого предмету в місцях ушкоджень не відобразились, тому судити про конкретне знаряддя травми (а також його конструктивні властивості) не є можливим, за виключенням того факту, що на рівні занурення клинка ножа його ширина була не більшою ніж 1,5 см. На момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілому нападник та потерпілий могли знаходитися у вертикальному положенні один навпроти іншого;
- висновком експерта № 09-1149/2024 від 29.07.2024 за результатами судово-медичної експертизи, згідно із якими тілесні ушкодження, які були спричинені ОСОБА_8 , утворилися в результаті ударної травматичної дії гострого предмету, володіючого колючо-ріжучими властивостями, індивідуальні особливості якого в місцях ушкоджень не відобразилися. Виявлені на тілі громадянина ОСОБА_8 колото-різані поранення могли бути і результатом травматичної дії клинка кухонного ножа, наданого на дослідження;
- висновком експерта № 09-1150/2024 від 29.07.2024 за підсумками судово-медичної експертизи, згідно із якими можливість утворення одного з тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому ОСОБА_8 , в спосіб та за обставин, на які вказує під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 , не виключена;
- висновком судово-психіатричної експертизи № 438 від 24.06.2024, відповідно до якого ОСОБА_4 на час проведення експертизи хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану не виявляла. Відповідно до стану свого психічного стану могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебувала поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Могла усвідомлювати свої дії та керувати ними;
- випискою з медичної картки № 440 ХОР ОКНЛ від 04.06.2024, згідно із якою в ОСОБА_4 ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння не виявлено, на тілі наявні синці; 
- копією карти виїзду швидкої медичної допомоги № 1208 від 03.06.2024 КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», з якої вбачається, що 03.06.2024 було здійснено виїзд за адресою: м. Харків, вул. Федецького, 2, до громадянина ОСОБА_8 ; попередній діагноз: колоті-різані рани грудної клітини справа, передньої черевної стінки справа та зліва, правого плеча, геморагічний шок ІІ ст.;
- змістом аудіозапису повідомлення, яке 03.06.2024 о 18:47 надійшло до служби «102» від лікаря БШМД № 710 за подією, що сталася за адресою: м. Харків, вул. Федецького, 2, що було відтворено в судовому засіданні, під час якого звучить діалог жінки (поліція) та чоловіка (екстренна медична допомога), в ході якого останній повідомляє про подію за адресою: м. Харків, Федецького, 2, а саме: отримання чоловіком проникаючого ножового поранення; окрім цього, прослуховується голос жінки (мати потерпілого), яка повідомляє, що подія сталася приблизно 0 18:00 того ж дня;
- даними речового доказу, а саме: кухонного ножа зі слідами РБК, вилученого 03.06.2024 в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Федецького, 2 який було оглянуто та досліджено у судовому засіданні.
Що стосується висновку експерта № 15-12/412-ДМ/Ц/2024р. від 08.07.2024 року, відповідно до якого на зрізах нігтьових пластин з пальців обох рук підозрюваної ОСОБА_4 сліди крові та потожирові накладення не виявлені; висновку експерта № 15-12/411-ДМ/Ц/2024р. від 05.07.2024 року, згідно із яким у змивах з долонь обох рук громадянки ОСОБА_4 сліди крові не виявлені; протоколу проведення слідчого експерименту від 24.07.2024, за участі обвинуваченої ОСОБА_4 , і відеозаписом до нього, відтвореним в судовому засіданні, з якого вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 на підставі ст. 63 Конституції України відмовилася від надання показань, то судом зазначені докази не можуть бути прийняті як належні, оскільки ані прямо, ані непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Стаття 94 КПК України визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Частиною 1 ст. 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Незважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї винуватості, її вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю доводиться належними, допустимими й беззаперечними зазначеними вище доказами, безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду даного кримінального провадження та повно, всебічно та об`єктивно проаналізованими, оціненими в їх сукупності.
Під час дослідження вищезазначених доказів не було виявлено відомостей, які б давали підстави вважати, що свідки та потерпілі, які були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили обвинувачену в інкримінованому їй кримінальному правопорушенню.
Всі докази у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_4 отримані у передбаченому Кримінальним процесуальним Кодексом України порядку, є належними та допустимими.
Вирішуючи питання щодо винуватості обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України суд зазначає наступне.
Так, під час допиту обвинувачена, не заперечуючи наслідки у виді тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, повідомила суд про відсутність умислу на спричинення йому тілесних ушкоджень, вказала, що не наносила останньому ударів ножем та палицею від швабри, а фактично послалась на необережну поведінку (дії) потерпілого, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, випадково наткнувшись на ніж, який в той момент перебував в руках обвинуваченої, а також на обломки палиці від швабри, які перебували в руках у його матері.
Між тим, така версія обвинуваченої не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки спростована сукупністю зібраних стороною обвинувачення доказів та направлена на уникнення відповідальності останньою за вчинене кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.
У відповідності до ст. 23 КК України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.
При цьому, згідно ст. 24 КК України умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Стаття 25 КК України визначає поняття необережності та її види. Так, необережність є кримінальною протиправною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення. Необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.
Дослідженими судом доказами, зокрема, показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_10 , даними висновку за результатами судово-медичної експертизи 09-1083/2024 підтверджується, що 03.06.2024 обвинувачена ОСОБА_4 завдала потерпілому ОСОБА_8 два удари ножем в ділянку живота, спричинивши йому колото-різані поранення в ділянці епігастрія ліворуч та праворуч, потім нанесла ще один удар ножем у правий бік тулуба ОСОБА_8 , спричинивши йому колото-різане поранення парастернально праворуч та по середньо-пахвовій лінії праворуч, після чого завдала ще один удар ножем в праве плече ОСОБА_8 , чим спричинила йому колото-різане поранення м?яких тканин правого плеча.
При цьому, дії обвинуваченої мали винний, умисний характер та були направлені на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, а обвинувачена усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, що в свою чергу виключає необережну форму вини.
Суд зазначає, що показання потерпілого ОСОБА_8 , надані в судовому засіданні, узгоджуються із дослідженим протоколом огляду місця події від 03.06.2024 та відеозаписом до нього; протоколом проведення слідчого експерименту від 24.07.2024 за участю потерпілого ОСОБА_8 й відеозаписом до нього, та підтверджуються висновками експертів, копією карти виїзду швидкої медичної допомоги від 03.06.2024, згідно з якими у потерпілого ОСОБА_8 виявлено колото-різані поранення в ділянці епігастрія ліворуч та праворуч, які проникають до черевної та плевральної порожнини, а також колото-різане поранення парастернально праворуч та по середньо-пахвовій лінії праворуч, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, які виникли у результаті ножового поранення; на виявлених та вилучених в ході огляду місця події ножі, рубашці обвинуваченої, марлевому тампоні зі змивом РБК з системного блоку, двох марлевих тампонах зі змивом РБК, зроблених з кроваті та з підлоги, марлевому тампоні зі змивом РБК з підлоги в кімнаті 4 знайдені сліди крові людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_8 не виключається, а від підозрюваної ОСОБА_4 ці сліди крові походити не можуть.
Механізм спричинення таких ударів підтверджується висновком експерта № 09-1083/2024, згідно з яким у потерпілого виявлене тілесне ушкодження у вигляді колото-різаних поранень правої половини груді по середньо-ключичній лінії праворуч, по середньо-пахвовій лінії праворуч, парастернально праворуч та в ділянці епігастрія ліворуч, які проникають до черевної та плевральної порожнини, утворилися в результаті ударної травматичної дії гострого предмету, володіючого колючо-ріжучими властивостями, а також висновком експерта № 09-1149/2024, згідно з яким виявлені на тілі громадянина ОСОБА_8 колото-різані поранення могли бути і результатом травматичної дії клинка кухонного ножа, наданого на дослідження.
При цьому, версія обвинуваченої щодо випадкового наскоку потерпілого на ніж та обломок палиці від швабри, на якій остання наполягала, спростовується, окрім іншого, й висновком експерта № 09-1083/2024, згідно із яким травматичні дії завдавались з силою, достатньою для спричинення таких характерних ушкоджень; висновками експерта № 09-1148/2024, № 09-1150/2024, відповідно до яких показання потерпілого, на які він посилається під час проведення судово-медичного експерименту, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним отриманим під час проведення судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_8 в частині механізму та строку утворення виявлених у нього тілесних ушкоджень; можливість утворення одного з тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому ОСОБА_8 , в спосіб та за обставин, на які вказує під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 , не виключена; висновком експерта № 15-12/№407-ДМ/Ц/2024, відповідно до якого походження слідів потожирових накладень, виявлені на руків`ї вилученого в ході огляду місця події ножа, можна припустити від особи, група крові якої А (II) з ізогемаглютиніном анти-В, зокрема, й від підозрюваної ОСОБА_4 ..
На підставі досліджених доказів, судом достовірно було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 умисно нанесла потерпілому ОСОБА_8 удари ножем з мотивів раптово виниклих неприязних відносин на грунті побутової сварки, та усвідомлювала, з урахуванням знаряддя злочину, що завдані нею удари спричинять потерпілому тілесні ушкодження.
Версія сторони захисту щодо перебування обвинуваченої в стані необхідної оборони, з метою захисту свого життя та здоров`я, не підтверджується жодними доказами та спростовується даними з виписки амбулаторного хворого ОСОБА_4 від 04.06.2024, згідно із якою на тілі обвинуваченої були наявні синці; показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що під час подій 03.06.2024 помітив закривавлену футболку та різані рани на тілі потерпілого, а слідів крові, подряпин, синців на тілі обвинуваченої не бачив; показаннями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що потерпілий тілесних ушкоджень ОСОБА_4 не завдавав, намагався лише стримати її, а сама свідок декілька раз вдарила обвинувачену палицею від швабри з метою захисту потерпілого від нападу. 
Посилання обвинуваченої ОСОБА_4 на необхідність захисту свого життя і здоров`я не свідчать про наявність умов необхідної оборони чи перевищення її меж, об`єктивних даних про наявність реального, безпосереднього посягання, яке створювало небезпеку для життя чи здоров`я обвинуваченої, матеріали справи не містять; застосування ножа як колючо-ріжучого предмета у відповідь на словесний конфлікт є явно непропорційним.
При цьому в ході судового розгляду версія обвинуваченої про завдання їй тілесних ушкоджень потерпілим та його матір`ю, від яких вона мала захищатися, не знайшла свого підтвердження. 
За таких обставин підстав для перекваліфікації дій обвинуваченої на ст. 124 КК України суд не вбачає.
Невизнання обвинуваченою своєї вини суд оцінює як обраний нею спосіб захисту, спрямований на уникнення кримінальної відповідальності, який спростовується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, протоколами слідчих дій з фототаблицями, відеозаписами, результатами експертиз, показаннями потерпілого та свідків.
Об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, інкримінованого обвинуваченій, утворюють 1) діяння, яким заподіюється тяжке тілесне ушкодження; 2) наслідки у виді тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння; 3) причинно-наслідковий зв`язок між зазначеним діянням і наслідками.
Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується умислом як щодо суспільно небезпечного діяння, яким заподіюється тяжке тілесне ушкодження (прямим/непрямим), так і щодо наслідків. За таких обставин суб`єкт злочину усвідомлює можливість настання кінцевого наслідку у виді тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, у тому числі ті, що свідчать про спосіб і знаряддя вчинення злочину, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 , завдаючи потерпілому удари ножем із проникненням до черевної та плевральної порожнин, мала умисел на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення – злочину та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
Згідно із ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.
Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_4 , раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є громадянкою РФ, має трьох неповнолітніх дітей; перебуває на обліку в органах соціального захисту РФ як багатодітна родина. 
При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд враховує, що вона обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти здоров`я людини, її ставлення до вчиненого, зокрема невизнання вини, що свідчить про відсутність критичної оцінки своїх дій, а також дані про її особу, наведені вище. Суд бере до уваги відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, яка його обтяжує.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначає їй покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, яке є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої, обраний стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з дати набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченої, а саме з 04.06.2024 року по дату набрання цим вироком законної сили.
Відповідно до ст. 174 КПК України підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.06.2024 по справі № 641/3702/24, з тимчасово вилученого 03.06.2024 в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Федецького, буд. 2, майна.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.100, 173-174, 368 -371,373,374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Строк відбування покарання засудженій ОСОБА_4 рахувати з дати набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання строк її попереднього ув`язнення з 04.06.2024 року до набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід засудженій ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.06.2024 по справі № 641/3702/24, з тимчасово вилученого 03.06.2024 в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Федецького, буд. 2, майна, а саме: 2 фрагментів швабри, на одному з яких є сліди РБК, поміщених до паперового пакету з підписами учасників слідчої дії; джинсових шортів, які належать гр. ОСОБА_4 , поміщених до паперового пакету з підписами учасників слідчої дії; рубашки зі слідами РБК, яка належить гр. ОСОБА_4 , поміщеної до паперового пакету з підписами учасників слідчої дії; змиву РБК з підлоги з кімнати № 4 на марлевий тампон, поміщеного до паперового конверту з підписами учасників слідчої дії; змиву РБК на марлевому тампону з системного блоку з кімнати №4, поміщеного до паперового конверту з підписами учасників слідчої дії; марлевих тампонів з РБК з ліжка з кімнати №1, поміщених до паперового конверту з підписами учасників слідчої дії; кухонного ножа зі слідами РБК зі столу в кімнаті №1, поміщеного до картонної коробки з підписами учасників слідчої дії.
Речові докази: 
- 1) 2 фрагменти швабри, на одному з яких є сліди РБК; 2) джинсові шорти, які належать гр. ОСОБА_4 , 3) рубашку зі слідами РБК, яка належить гр. ОСОБА_4 ; 4) змив РБК з підлоги з кімнати № 4 на марлевому тампоні; 5) змив РБК на марлевому тампону з системного блоку з кімнати № 4; 6) марлеві тампони з РБК з ліжка з кімнати №1; 7) кухонний ніж зі слідами РБК зі столу в кімнаті №1 – знищити;
- карту виїзду швидкої медичної допомоги № 1208 від 03.06.2024 - залишати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя -   	ОСОБА_1