Справа № 161/21318/25 
Провадження № 3/161/167/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року м.Луцьк
Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Антіпова Т.А., за участю секретаря судового зсідання - Семенової І.М., Ленічевої Н.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисників особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Коваленка Є.В., Сорокопуда М.О., потерпілої – ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, розлучений, має на утриманні малолітнього сина – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює головним державним інспектором митного поста «Луцьк» Волинської митниці, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ,
за ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2025 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли для розгляду протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАД № 428319 від 10.10.2025 року за ст. 185 КУпАП, та серії ВАД № 428320 від 10.10.2025 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно гр. ОСОБА_1 .
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 428319 від 10.10.2025 року за ст. 185 КУпАП, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.10.2025 близько 10.42 годин за адресою с. Зміїнець, вул. Березова, 32, відмовився виконувати законну вимогу працівників поліції, а саме: припинити вчиняти правопорушення, шарпав та штовхав працівників поліції, зірвав бодікамеру, чим вчинив злісну непокору працівникам поліції, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП. 
Окрім цього, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 428320 від 10.10.2025 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.10.2025 близько 10.40 годин за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру щодо дружини ОСОБА_2 , а саме: штовхав та шарпав, внаслідок чого була завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілій. Усі дії відбувались у присутності малолітнього сина, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ст. 185 КУпАП не визнав та надав наступні пояснення. 
Зокрема, зазначив, що того дня, 10.10.2025 року приблизно о 09:14 він збирався відвести сина – ОСОБА_1 , до дитячого садочка, вийшов з будинку та посадив дитину до автомобіля. В цей час його батько відкрив ворота з подвір`я будинку, і на територію їх домоволодіння забігла ОСОБА_2 та почала вимагати надати їй можливість поспілкуватися з їх сином, який в той час вже сидів в автомобілі. Після цього, його батько викликав працівників поліції. Приїхав перший екіпаж поліції, через якийсь час приїхав другий екіпаж поліції, який вже викликала його колишня дружина – ОСОБА_2 . На території домоволодіння перебували він, його батько, мати, колишня дружина – ОСОБА_2 , їх малолітній син – ОСОБА_1 , який перебував в транспортному засобі. Пояснив, що між ним та ОСОБА_2 відбувався конфлікт з приводу намагання ОСОБА_2 поспілкуватися з сином, а він не давав цього зробити, оскільки сама дитина заперечувала щодо спілкування з матір`ю – ОСОБА_2 , що підтверджується наданими суду відеозаписами. За межами домоволодіння перебували мати його колишньої дружини, яка поводилась агресивно, намагалась потрапити на подвір`я домоволодіння, розхитувала ворота та намагалась їх відчинити. При цьому, просив суд звернути увагу на те, що на його зауваження щодо неправомірних дій матері ОСОБА_2 , яка зривала ворота, не реагували ані мати ОСОБА_2 , ані працівники поліції, які просто стояли осторонь та спостерігали за тим, що відбувається.
В якийсь момент мати ОСОБА_2 вдалося відчинити ворота і вона забігла на подвір`я будинку. Він в цей час побіг до дитини, яка перебувала в автомобілі, а ОСОБА_2 та її мати побігли за ним, почали забирати дитину від нього та бити і відштовхувати його від сина. Працівники поліції також забігли на подвір`я будинку та, після того як він впав на сходах будинку, скрутили його, надягли кайданки, затягли його в службовий автомобіль та доставили до відділення поліції, де щодо нього було складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ст. 185 КУпАП, а також складено терміновий заборонний припис. 
При цьому, пояснив, що жодного фізичного насильства щодо колишньої дружини він не вчиняв, лише намагався забрати від неї та її матері свого сина, а також не вчиняв злісної непокори вимогам працівників поліції, оскільки не чув того, щоб до нього було пред`явлено будь-яку вимогу, яку б він продовжував ігнорувати. Вважає дії працівників поліції та складання щодо нього протоколів незаконними.
Додатково пояснив суду, що між ним та колишньою дружиною існує тривалий конфлікт щодо визначення місця проживання дитини та визначення порядку участі батька у вихованні дитини, що підтверджується цивільним спором, які наразі перебуває на розгляді в суді. Отже, всі дії та непорозуміння, які відбуваються між ним та ОСОБА_2 носять виключно цивільно-правовий характер та не мають жодних ознак домашнього насильства. 
Отже, просив суд врахувати всі фактичні обставини справи, взяти до уваги його пояснення, та закрити дану справу за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Коваленко Є.В. додатково пояснила суду, що процедуру проведення працівником поліції оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення, та заповнення Інспектором СПДН старшим лейтенантом поліції Заболотним Б.О. форми ризиків, за результатами проведеної оцінки ризиків вчинення домашнього насильства постраждалої ОСОБА_2 , яким визначено рівень небезпеки «високий», була заповнена з істотними порушеннями Процедури проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення визначено Порядком проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженим спільним наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України від 13.03.2019 №369/180, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2019 за № 333/33304 (далі Порядок №369/180).
Як наслідок таких дій, було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника гр. ОСОБА_1 серії АА №646774 від 10.10.2025 за пунктом 2 «заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та за пунктом 3 «заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою» строком на 10 діб з 13.20 години 10.10.2025 до 13.20 години 20.10.2025, який в подальшому був оскаржений до Волинського окружного адміністративного суду та скасований.
Окрім цього, додала, що між подружжям існує тривалий конфлікт з приводу визначення місця проживання дитини та визначення порядку участі батька у вихованні дитини, та сторони часто спілкуються між собою дуже емоційно, проте це не є домашнім насильством, тим більше, фізичним насильством, про що зазначається в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 428320 від 10.10.2025 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП пояснила, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад даного адміністративного правопорушення, оскільки до ОСОБА_1 з боку працівників поліції не було пред`явлено жодної конкретної вимоги, які ж саме неправомірні дії повинен припинити ОСОБА_1 . 
Отже, враховуючи події того дня, з огляду на протиправну поведінку також і потерпілої за даним адміністративним матеріалом – ОСОБА_2 , проте, застосування заходів адміністративного примусу лише щодо ОСОБА_1 , вважає дії працівників поліції щодо затримання ОСОБА_1 такими, що вчинені службовими особами з перевищенням своїх службових повноважень. 
Потерпіла ОСОБА_2 під час судового розгляду справи просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, підтримала обставини, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП, наполягала на вчиненні останнім щодо неї домашнього насильства, та надала наступні пояснення. 
Так, 10.10.2025 приблизно о 08:30 ранку вона приїхала до будинку ОСОБА_1 , де разом із ним проживав їх малолітній син – ОСОБА_3 , з метою побачити дитину та поспілкуватися з ним, оскільки з квітня 2025 року і до цього дня її до дитини не допускали, вона не могла побачити та поспілкуватися з сином.
Так зазначила, що вона систематично приїздила до помешкання ОСОБА_1 , відповідно до графіку побачень, та намагалась побачитись і поспілкуватися зі своїм сином, проте і її колишній чоловік ОСОБА_1 і його батько всіляко перешкоджали таким зустрічам. Саме тому, вона вирішила приїхати 10.10.2025 року в ранковий час поза графіком побачень та побачитись з дитиною.
Приїхавши до будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вона чекала, поки зможе потрапити на територію зазначеного домоволодіння, і коли ворота відчинили, вона забігла на подвір`я. На подвір`ї побачила свого сина, який перебував в салоні автомобіля та звернулась до ОСОБА_1 з проханням надати їй можливість поспілкуватися з сином, на що той категорично відмовлявся, заявляв, що дитина не бажає з нею розмовляти, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться відео докази спілкування зі ОСОБА_1 .
Після перешкоджання ОСОБА_1 їй поспілкуватись наодинці зі своїм сином, вона подзвонила на лінію «102» та повідомила про вчинення відносно дитини зі сторони її колишнього чоловіка ОСОБА_1 домашнього насилля, оскільки їх малолітній син ОСОБА_3 був закритий ОСОБА_1 на 1 год в транспортному засобі з метою унеможливити спілкування із матір`ю, після чого приїхав наряд поліції, в тому числі й наряд ювенальної поліції.
Повідомила, що в той день до будинку ОСОБА_1 приїхали також її мати та батько, які також намагались потрапити на територію домоволодіння ОСОБА_1 , і коли її матері це вдалося зробити, за нею забігли й працівники поліції, оскільки в цей момент між нею та ОСОБА_1 зав`язалась суперечка з приводу намагання забрати до себе дитину, яка згодом переросла в штовханину, в результаті чого ОСОБА_1 її шарпав та штовхав, чим і було завдано їй домашнє насильство фізичного характеру. Про зазначені обставини нею було написано заяву та працівниками поліції складено відносно ОСОБА_1 протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відібрані від нею письмові пояснення. Зазначає, що за фактом закриття ОСОБА_1 дитини в автомобілі, про який вона повідомляла на лінію «102», вона не зверталась із заявою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, обґрунтовує це тим, що в той час перебувала в збудженому, нервовому стані, тому не подумала про те, що варто написати до поліції ще й заяву про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства й щодо малолітньої дитини – сина ОСОБА_1 , про що наразі шкодує. Просила врахувати, що ОСОБА_1 вже тривалий час чиняться їй перешкоди в спілкуванні з дитиною, що має своє відображення в наявності в провадженні суду цивільної справи про визначення місця проживання дитини та визначення порядку участі батька у вихованні дитини, і такі дії ОСОБА_1 змусили її 10.10.2025 року забрати дитину – ОСОБА_1 до себе, де зараз дитина й проживає. 
Окрім цього, під час судового розгляду справи були допитані в якості свідків інспектор сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України у Волинській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 та інспектор сектору протидії домашньому насильству старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , які надали наступні пояснення.
Так, свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що 10.10.2024 о 10:19 год. на лінію «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , батько вчиняє насилля відносно сина та наразі замкнув його в автомобілі, в якому він перебуває протягом години, що було зареєстровано в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції» Луцького РУП за №58412 від 10.10.2025 «Домашнє насильство».
Реагування на дане повідомлення здійснювалось екіпажем сектору протидії домашньому насильству (СПДН) ВП Луцького РУП у складі інспектора СПДН старшого лейтенанта поліції Іванова А.В. та інспектора СПІДН старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 . Виїздом на місце події та результатом розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 , 10.10.2025 о 10 годині за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру щодо дружини ОСОБА_2 , а саме штовхнув її та шарпав внаслідок чого була завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої, в присутності малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Додатково повідомив, що приїхавши на місце події до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , встановили, що на подвір`ї домоволодіння перебували ОСОБА_1 , його батьки, заявниця – ОСОБА_2 , та дитина ОСОБА_3 , 2019 року народження. Окрім цього, повідомив, що до будинку приїхали батьки ОСОБА_2 , зокрема, мати якої намагалась потрапити на територію домоволодіння, намагалась відчинити ворота, та, коли їй це вдалося, вони забігли у двір будинку, в цей момент ОСОБА_1 побіг до дитини, яка перебувала в автомобілі, забрав сина та разом із ним на руках побіг до будинку. Проте, біля входу до будинку була ОСОБА_2 , яка намагалась забрати від ОСОБА_1 сина, а він намагався цьому зашкодити, відштовхнув її, після чого ОСОБА_2 впала на сходи та почала кричати. Саме цими діями ОСОБА_1 і вчинив домашнє насильство фізичного характеру щодо ОСОБА_2 . Тоді працівники поліції підбігли до ОСОБА_1 і просили його заспокоїтись, в цей момент ОСОБА_2 забрала дитину і намагалась вибігти з подвір`я, а ОСОБА_1 намагався їй в цьому зашкодити та забрати сина. Проте, оскільки ОСОБА_1 не реагував на зауваження працівників поліції, вони йому повідомили, що до нього будуть застосовані спеціальні заходи «кайданки», на що він також не зреагував, на що поліція була вимушена надягти на нього кайданки, затримала його та пізніше склали щодо нього протоколи за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ст. 185 КУпАП. 
Додатково свідок пояснив, що поведінка всіх присутніх під час конфлікту того дня була неадекватною та неправомірною, свідок не заперечував, що просив разом із напарником заспокоїтись як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 , які кричали, вели себе агресивно, забирали дитину один від одного.
При цьому, свідок не зміг пригадати та повідомити суду, яку ж саме вимогу ними було висунуто ОСОБА_1 , яка ним не була виконана, за що в подальшому до нього було застосовано кайданки, затримано та складено протокол за ст. 185 КУпАП. Пригадував лише, що просили ОСОБА_1 відчинити двері та випустити дружину з дитиною з подвір`я домоволодіння, що він відмовився робити. 
На запитання суду, чи висувалась вимога працівниками поліції до інших учасників конфлікту: «заспокоїтись та припинити такі дії», свідок відповів ствердно, оскільки всі себе поводили неправомірно в присутності дитини. Проте, не зміг пояснити, чому ж протокол за ст. 185 КУпАП було складено лише щодо ОСОБА_1 . 
Свідок ОСОБА_4 надав суду пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_5 та додатково повідомив, що прибувши до домоволодіння ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , виявили ОСОБА_1 , заявницю – ОСОБА_2 , які перебували на території домоволодіння та, як стало зрозумілим із розмови, яка між ними відбувалась, така носила характер побутового конфлікту. При цьому, в цей час мати ОСОБА_2 – ОСОБА_7 знаходилась за воротами будинку зі сторони вулиці та намагалась потрапити на територію домоволодіння шляхом відчинення закритих воріт. При цьому, свідок пояснив, що вони з напарником ОСОБА_5 за такими діями просто спостерігали, перебуваючи також за межами домоволодіння, жодних дій, направлених на з`ясування обставин вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно малолітнього ОСОБА_1 , 2019 року народження, про які було повідомлено ОСОБА_2 на лінію «102», ними не вчинялось; неправомірної поведінки в діях матері ОСОБА_2 – ОСОБА_7 щодо розхитування воріт домоволодіння ОСОБА_1 , ними не вбачалось, оскільки, зі слів свідка, вони не з`ясовували, хто є власником даного домоволодіння, чи має право ОСОБА_7 відчиняти ворота та заходити на дану територію. В той момент ОСОБА_1 жодного домашнього насильства по відношенню до будь-кого не вчиняв. Через деякий час вони почули голосні крики ОСОБА_2 .. ЇЇ матері - ОСОБА_7 вдалося відчинити ворота та вони разом забігли на територію домоволодіння за зазначеною вище адресою. Потрапивши на подвір`я будинку, вони побачила, як біля входу в будинок на сходах між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулась штовханина, яка викликана намаганням відібрати один від одного малолітнього ОСОБА_8 , внаслідок чого ОСОБА_2 впала. Працівниками поліції було запропоновано всім присутнім заспокоїтися та перестати кричати і штовхатися, проте такі дії не припинилися. Тоді працівниками поліції було попереджено ОСОБА_1 про те, що в разі неприпинення ним протиправних дій, до нього буде застосовано засіб примусу «кайданки». З огляду на те, що він не реагував на попередження працівників поліції та продовжував поводитися агресивно, до нього було застосовано засіб примусу «кайданки», доставлено до відділення поліції, де складено протоколи про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП та протокол затримання, а також було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника гр. ОСОБА_1 серії АА №646774 від 10.10.2025 за пунктом 2 «заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та за пунктом 3 «заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою» строком на 10 діб з 13.20 години 10.10.2025 до 13.20 години 20.10.2025.
При цьому, свідок на уточнююче запитання суду не зміг надати чіткої відповіді, які саме протиправні дії вчиняв ОСОБА_1 та про припинення яких його попереджали свідок з напарником. 
Окрім цього, свідок повідомив, що протоколу щодо вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно малолітнього сина ОСОБА_9 , 2019 року народження, ними не складалось, як і не заповнювалась форма ризику щодо дитини, оскільки ОСОБА_2 з відповідною заявою до них не зверталась.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, його захиснка, пояснення потерпілої та свідків, відтворивши відеозаписи з бодікамери працівників поліції, а також долучені учасниками справи відео докази, перевіривши інші матеріали справи та надавши оцінку доказам, наявним в ній, суд доходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до положень ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:
1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;
2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;
3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;
4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;
5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Виходячи з вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (п.2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997 року по справі №9-зп).
Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.
Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Статтею 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено зазначення термінів, які вживаються у даному Законі.
Домашнє насильство – це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 428320 від 10.10.2025 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.10.2025 близько 10.40 годин за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру щодо дружини ОСОБА_2 , а саме: штовхав та шарпав, внаслідок чого була завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілій. Усі дії відбувались у присутності малолітнього сина, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Так, судом було відтворено під час судового розгляду справи відео з нагрудного відеореєстратора інспектора СПДН від 10.10.2025 року, відповідно до якого підтверджено загальну картину подій того ранку, а саме наявність конфлікту між колишнім подружжям: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу місця проживання дитини, оскільки на даному відео зафіксовано поведінку як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 , які намагались відібрати малолітнього сина – ОСОБА_8 один від одного, при цьому обоє перебували в збудженому та агресивному стані, штовхали та кричали один на одного. Проте, з даного відео не вбачається жодного прояву з боку ОСОБА_1 умисних дій, які можуть підпадати під визначення «домашнього насильства фізичного характеру» по відношенню, зокрема, до ОСОБА_2 , оскільки вислови «штовхав та шарпав», які наявні в протоколі серії ВАД № 428320 від 10.10.2025 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не відповідають дійсності, чітко не прослідковуються на відеозаписі та були наслідком дій ОСОБА_1 як батька дитини, коли ОСОБА_2 відібрала від нього сина.
Отже, жодного умислу, направленого на спричинення ОСОБА_2 фізичного насильства, ОСОБА_1 не мав, його поведінка була спровокована діями ОСОБА_2 та її матері – ОСОБА_7 . 
Аналогічна хронологія подій зафіксована також на відео доказах, наданих ОСОБА_1 , які підтверджують факт конфлікту того дня між ним та колишньою дружиною ОСОБА_2 ; намагання ОСОБА_2 поспілкуватися з сином та його відмова від такого спілкування; відсутність в цей час агресивної поведінки ОСОБА_1 та відсутність ознак домашнього насильства фізичного характеру з боку ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 . Подальший перебіг подій, під час яких ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , її мати – ОСОБА_7 , батько ОСОБА_1 – ОСОБА_10 намагались відібрати один від одного дитину – ОСОБА_8 , що супроводжувалось криками, агресією та протиправною поведінкою всіх учасників даного конфлікту, підтверджує існування між сторонами давного загостреного конфлікту щодо участі у житті та вихованні спільної дитини, проте не має нічого спільного з домашнім насильством, відповідно до положень ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Відео докази, надані потерпілою стороною ОСОБА_2 не містять підтверджень вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 10.10.2025 року, а містять ряд відеофайлів щодо конфліктних ситуацій між учасниками справи, які мали місце в інший період часу та не мають доказового значення щодо подій 10.10.2025 року.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.07.2026 року, визнано протиправним та скасовано терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №646774 від 10.10.2025, винесений інспектором сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Луцького районного управління поліції Головного управління національної поліції України у Волинській області старшим лейтенантом поліції Заболотним Богданом Олександровичем щодо ОСОБА_1 .
Приймаючи до уваги обставини, згідно яких між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом тривалого часу склалися стійкі неприязні стосунки, систематичні конфлікти на ґрунті вирішення питання щодо місця проживання дитини, суд не може прийняти до уваги пояснення ОСОБА_2 , як єдину підставу для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Інших належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства фізичного характеру стосовно ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.
Окрім цього, як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 428319 від 10.10.2025 року за ст. 185 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.10.2025 близько 10.42 годин за адресою с. Зміїнець, вул. Березова, 32, відмовився виконувати законну вимогу працівників поліції, а саме: припинити вчиняти правопорушення, шарпав та штовхав працівників поліції, зірвав бодікамеру, чим вчинив злісну непокору працівникам поліції, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.
Положеннями статті 185 КУпАП передбачено, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку - тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.
Отже, єдиним діянням, яке передбачено диспозицією статті 185 КУпАП, та яке утворює склад відповідного адміністративного правопорушення є саме злісна непокора законному розпорядженню або вимозі, зокрема, поліцейського.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.
Із відеозапису, який міститься в матеріалах справи, не вбачається вчинення ОСОБА_1 саме злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського, які описані в протоколі про адміністративне правопорушення.
Більше того, допитані під час судового розгляду справи інспектор сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України у Волинській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 та інспектор сектору протидії домашньому насильству старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , не змогли ствердно та чітко пояснити суду, яку ж саме законну вимогу працівника поліції не виконав ОСОБА_1 , окрім того, що звернення «припинити ці дії» було адресовано всім присутнім під час конфлікту, що унеможливлювало сприйняття такого звернення ОСОБА_1 саме на свій рахунок, та, відповідно, належну та своєчасну на це реакцію.
Окрім цього, свідчення старшого лейтенанта поліції Заболотного Б.О. про вимогу ОСОБА_1 припинити вчиняти правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, які ним були надані під час судового засідання, суперечать відомостям, викладеним в Протоколі АЗ №01079 про адміністративне затримання від 10.10.2025 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 доставлений у службове приміщення м. Луцьк, вул. Звитяжна, 2 Луцьке РУП 10.10.2-025 року о 10:42 у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Таким чином, матеріали справи не містять жодних доказів, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 саме злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського.
З матеріалів адміністративної справи, окрім протоколу не надано жодних доказів вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, а сам протокол не може бути беззаперечним доказом вчиненого правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи викладене, вказані вище обставини в сукупності дають підстави для висновку про відсутність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ст. 185 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 173-2, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ст. 185 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області Т.А. Антіпова