Справа № 211/1059/26
Провадження № 2/211/2911/26

РІШЕННЯ
іменем України

31 березня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді – Ніколенко Д.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,
встановив:
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 76 057,17 грн, моральну шкоду в сумі 70 000 грн, посилаючись на вину відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, а також просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат у справі. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що він має в особистому користуванні автомобіль Chevrolet Equinox реєстраційний номер НОМЕР_1 , який залежить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 09.04.2021 ТСЦ 5641. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №270840 встановлено, що 14.02.2025 об 11:10 в м. Кривий Ріг, вул. Футбольна (Довгинцівський район) водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Chery Amulet р.н. НОМЕР_3 , рухаючись другорядною дорогою вул. Футбольна, виїжджаючи на головну дорогу вул. Високовольтна, яка позначена дорожнім знаком 2.3. «Головна дорога», своєчасно не вжила заходів до зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, не дала дорогу та здійснила зіткнення з автомобілем Chevrolet Equinox р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі прямо. Внаслідок ДТП транспортні засоби тримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушила п. 12.3, п. 16.11. ПДР України. Даний факт підтверджується постановою судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.07.2025 у справі №211/2634/25, якою водія ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі ч.2 ст.38 КУпАП провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Крім того, 29.12.2025 Дніпровським апеляційним судом винесено постанову у справі №211/2634/25, якою апеляційну скаргу адвоката Цепелева Ю.М. залишено без задоволення, постанову Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.07.2025 залишено без змін. Фактично ОСОБА_1 , як власник автомобіля Chevrolet Equinox реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав матеріального та морального збитку, внаслідок пошкодження належного йому автомобіля. 13.08.2025 з метою встановлення суми завданого збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач звернувся до судового експерта Чившиша О.П., який 26.08.2025 о 12:00 годині провів огляд пошкодженого автомобіля Chevrolet Equinox реєстраційний номер НОМЕР_1 на предмет встановлення суми завданого матеріального збитку ОСОБА_1 , як власнику вищевказаного транспортного засобу. 13.08.2025 було направлено лист-повідомлення до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з метою прибуття та приймання їх представником участі у огляді пошкодженого автомобіля Chevrolet Equinox реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відбувся 26.08.2025 о 12:00 годині за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул. Ярослава Мудрого, буд. 79Б, що підтверджується повідомленням на ім`я ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та листом-інформацією щодо стану доставки поштового відправлення №1682646, яке було вручено особисто представнику ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 19.08.2025. Також вказане повідомлення було направлено до ОСОБА_2 , з метою прибуття та приймання нею участі у огляді пошкодженого автомобіля Chevrolet Equinox реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується повідомленням на ім`я ОСОБА_2 та листом-інформацією щодо стану доставки поштового відправлення №1682642, яке було вручено особисто ОСОБА_2 20.08.2025. Відповідно до Висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д6/08/25 від 26.08.2025, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Chevrolet Equinox реєстраційний номер НОМЕР_1 , в цінах на дату 14.02.2025, складає 232 857,17 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , на момент скоєння нею дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована власником транспортного засобу в страховій компанії ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», страховий поліс № 220095334, що підтверджується відповіддю з Моторно-транспортного страхового бюро України. Умови якого згідно «Страхова сума на одного потерпілого» складають страховий ліміт: за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 320 000 грн, за шкоду заподіяну майну - 160 000 грн, франшиза – 3 200 грн. Після настання дорожньо-транспортної пригоди, представником потерпілого ОСОБА_1 - адвокатом Гаркавим М.С. було направлено повідомлення про пригоду за участю його автомобіля Chevrolet Equinox реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля Chery Amulet р.н. НОМЕР_3 , яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керувала водій ОСОБА_2 , до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та заява про страхове відшкодування. Після розгляду вказаної заяви, 10.10.2025 від ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 було нараховано суму 156 800,00 грн у рахунок відшкодування матеріального збитку. На підставі вищезазначеної інформації отримуємо наступний розрахунок майнової шкоди, завданої цивільному позивачеві внаслідок пошкодження автомобіля Chevrolet Equinox реєстраційний номер НОМЕР_1 поза межами ліміту суми страхового відшкодування: 232 857,17 грн - 156 800 грн = 76 057,17 грн. Таким чином, розмір матеріального збитку поза межами ліміту суми страхового відшкодування, спричиненого ОСОБА_1 у загальній сумі складає 84 057,17 грн, що складається з наступного: 8 000,00 грн, як вартість послуг транспортно-товарознавчого дослідження, 76 057,17 грн, як вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Chevrolet Equinox реєстраційний номер НОМЕР_1 поза межами ліміту страхового відшкодування (з урахуванням франшизи). Крім того, позивачем відповідачу, окрім майнової шкоди, також заподіяно моральної шкоди. У результаті переживань, пов`язаних із пошкодженням автомобіля, ОСОБА_1 і до сьогодні перебуває у стійкому негативному емоційно-психічному стані, спричиненому внутрішньою напруженістю, втратою сну, постійними головними болями, що з часом переросли в глибокі моральні страждання. Зазначений стан обумовлений також тим, що вказаний автомобіль був єдиним засобом його пересування. Відчуття апатії, тривоги та розпачу стали постійними супутниками його життя. Стан морального дискомфорту не полишає його протягом тривалого часу. Усе зазначене негативно вплинуло на його міжособистісні стосунки та нормальні життєві зв`язки з членами родини, особливо з дружиною. У сім`ї дедалі частіше виникають сварки та непорозуміння, спричинені накопиченим стресом, емоційним виснаженням і постійним психологічним напруженням. Зазначені негативні наслідки дорожньо-транспортної пригоди є тривалими й істотними для нього, тому моральну шкоду позивач оцінює в 70 000 грн. Враховуючи усі обставини справи позивач змушений звернутися до суду задля захисту свої прав.
Ухвалою суду від 11.02.2026 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач ОСОБА_2 скористалася правом подання відзиву на позовну заяву та 24.02.2026 до суду подано відзив на позовну заяву. Відповідач просила позовну заяву не задовольнити в повному обсязі.
Суд при ухваленні рішення у справі не бере відзив на позовну заяву до уваги, оскільки відповідач у супереч вимог ст. 178 ч. 4 ЦПК України не надав суду доказів про його направлення засобами поштового зв`язку позивачу та його представнику. Само по собі повідомлення у відзиві про направлення стороні позивача, не є беззаперечним доказом його направлення.
Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.
Як встановлено судом у судовому засіданні та не оспорюється сторонами у справі, позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Chevrolet Equinox реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 18 – копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 09.04.2021 ТСЦ 5641).
14.02.2025 об 11:10 в м. Кривий Ріг, вул. Футбольна (Довгинцівський район), 117 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Chery Amulet р.н. НОМЕР_3 , рухаючись другорядною дорогою вул. Футбольна, виїжджаючи на головну дорогу вул. Високовольтна, яка позначена дорожнім знаком 2.3. «Головна дорога», своєчасно не вжила заходів до зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, не дала дорогу та здійснила зіткнення з автомобілем Chevrolet Equinox р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі прямо. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження (а.с. 19 – копія протоколу про адміністративне правопорушення від 14.03.2025 серії ЕПР1 №270840, а.с. 31, 32 копія схеми ДТП).
Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.07.2025 у справі №211/2634/25 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі ч. 2 ст. 38 КУпАП провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 20-24 – копія постанови).
Постановою Дніпровським апеляційним судом від 29.12.2025 у справі №211/2634/25 апеляційну скаргу адвоката Цепелева Ю.М. залишено без задоволення, постанову Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.07.2025, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишено без змін (а.с. 25-30 – копія постанови).
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) і доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону №85/96-ВР).
Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу до Європейського Союзу, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи щодо підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон №1961-IV.
Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон №1961-IV.
Законом №1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди.
Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 5 указаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону №1961-IV).
Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17).
Водночас у Законі №1961-IV наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто цей Закон спрямований насамперед на захист прав осіб, потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 цього Закону).
Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована відповідальність винної особи. А тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.
Вказані висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.02.2022 у справі №201/16373/16-ц, провадження №14-27цс21.
Як встановлено судом та не оспорюється сторонами у справі, цивільна правова відповідальність водія ОСОБА_3 щодо транспортного засобу Chery Amulet д.н.з. НОМЕР_3 на момент вчинення ДТП була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № 220095334 на період з 31.03.2024 по 30.03.2025 у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», ліміт відповідальності: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 320 000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 160 000 грн, франшиза – 3 200 грн (а.с. 35, 36 – інформаційна довідка, а.с. 37, 38 – копія відповіді МТСБУ на запит представника позивача).
Судовим експертом Чивчишем О.П. 26.08.2025 було складено Висновок експерта транспортно-товарознавчої експертизи № Д6/08/25, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Chevrolet Equinox реєстраційний номер НОМЕР_1 , в цінах на дату 26.08.2025, з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування, складає 232 857,17 грн (а.с. 40-70– копія висновку).
Відповідно до повідомлень від 13.08.2025, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 були належним чином повідомленні про огляд судовим експертом Чивчишем О.П. пошкодженого автомобіля Chevrolet Equinox реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відбувся 26.08.2025 о 12:00 годині за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ярослава Мудрого, буд. 79Б (а.с. 71, 75 – копії повідомлень, а.с. 72-74, 76-78 – докази направлення та вручення повідомлень засобами ТОВ «Поштова служба «Е-Пост»).
Страховою компанією ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» позивачу на підстави його заяви сплачено 156 800,00 грн, тобто в межах суми страхового відшкодування (а.с. 39 – копія документу № 56330788166).
Таким чином, з винної особи, виходячи із суми встановленого експертизою збитку 232 857,17 грн, має бути стягнуто різницю між страховим відшкодуванням та сумою завданого збитку у розмірі 76 057,17 грн, із розрахунку: 232 857,17 грн (матеріальний збиток, визначений висновком експерта) – 156 800,00 грн (сума страхового відшкодування).
З огляду на викладене вище, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, спричиненої ДТП, в розмірі 76 057,17 грн підлягають повному задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість подовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В обґрунтування спричинення моральної шкоди позивач посилався на переживання, пов`язані з пошкодженням автомобіля, на перебування у стійкому негативному емоційно-психічному стані, спричиненому внутрішньою напруженістю, на втрату сну, постійні головні болі що з часом переросли в глибокі моральні страждання. Також додатково послався, що зазначений стан обумовлений тим, що вказаний автомобіль був єдиним засобом його пересування. Крім того, 14.02.2025 його життя кардинально змінилося: замість свята - розбита автівка та край тяжкий моральний стан. Змінилося абсолютно все - від відчуття життєвого комфорту до впевненості у собі загалом, а також під час перебування на проїзній частині в буд-якому статусі: як пішохода чи як пасажира транспортного засобу. Із дня дорожньо-транспортної пригоди він за кермо більше не сідав, оскільки пережив сильний психологічний шок і переляк. Його почали турбувати панічні атаки, які виникають навіть у тих випадках, коли він перебуває лише на передньому пасажирському сидінні автомобіля. Робота ОСОБА_1 , як і все його звичне життя, була безпосередньо пов`язана з постійним пересуванням на автомобілі. Окрім того, що транспортний засіб зазнав значних пошкоджень та потребує тривалого ремонту, він змушений добиратися на роботу та у власних справах громадським транспортом або таксі, що спричиняє значний дискомфорт та суттєві додаткові фінансові витрати. Часто ОСОБА_1 прокидається серед ночі від жахливих снів або відчуття задухи. Йому постійно сниться момент дорожньо-транспортної пригоди та безпосередній момент удару. Він прокидається у холодному поті та надалі не може заснути без застосування снодійних засобів. Сон став для нього серйозною проблемою, з`явилося хронічне безсоння, значно погіршилася якість відпочинку, що негативно відображається і на його зовнішньому вигляді, і на загальному самопочутті. Після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 постійно турбують головні болі, відчуття задухи та нестачі кисню. Через тривалі нервові переживання у нього почалися проблеми зі здоров`ям. Відчуття апатії, тривоги та розпачу стали постійними супутниками його життя. Стан морального дискомфорту не полишає його протягом тривалого часу. Усе зазначене негативно вплинуло на його міжособистісні стосунки та нормальні життєві зв`язки з членами родини, особливо з дружиною. У сім`ї дедалі частіше виникають сварки та непорозуміння, спричинені накопиченим стресом, емоційним виснаженням і постійним психологічним напруженням. Зазначені негативні наслідки дорожньо-транспортної пригоди є тривалими й істотними для нього, тому моральну шкоду позивач оцінює в 70 000 грн.
Суд погоджується із зазначеними вище доводами позивача та його представника, позаяк вказані обставини в своїй сукупності свідчать про наявність в житті позивача негативних явищ та зниження якості його життя, що пов`язано з пошкодженням належного йому майна, однак, разом з тим приходить до висновку про зменшення розміру відшкодування моральної шкоди з 70 000,00 грн до 5 000,00 грн. Вказаний розмір шкоди, на думку суду, відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості та є більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не призведе до його збагачення та при встановлених обставинах становитиме достатньо справедливу сатисфакцію.
Таким чином, зважаючи на вище викладене, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.
Позивачем заявлено вимогу щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Щодо стягнення судового збору.
На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору в сумі 1 331,20 грн (а.с. 1, 3), сплаченого ним при подачі позову за вимогу про стягнення матеріальної шкоди, та вимогу про відшкодування судового збору в сумі 1 331,20 грн (а.с. 2, 4), сплаченого ним при подачі позову за вимогу про стягнення моральної шкоди. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення моральної шкоди, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає за можливе відшкодувати позивачу понесені витрати в загальній сумі 1 426,29 грн = 1 331,20 грн. + 95,09 грн (5 000,00 грн (сума боргу, стягнута судом) х 1 331,20 грн (сума судового збору, сплачена позивачем) / 70 000,00 грн (сума боргу, заявлена до стягнення).
Щодо стягнення витрати, пов`язаних з проведенням експертизи.
Відповідно до статті 139 частини 6 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. 
Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення витрат на проведення експертизи в сумі 8 000,00 грн та надано належний доказ підтвердження вказаних витрат (а.с. 79).
Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене вище, враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди задоволені в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення експертизи в сумі 8 000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив:
позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду у сумі 76 057 (сімдесят шість тисяч п`ятдесят сім) гривень 17 копійок, моральну шкоду у сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку, в сумі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок та судовий збір у сумі 1 426 (одна тисяча чотириста двадцять шість) гривень 29 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 31 березня 2026 року.

Суддя        Д.М. Ніколенко