Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/276/26
Номер провадження2/711/955/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Дмитренка О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 
ВСТАНОВИВ:
12 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем ОСОБА_2 (вхідний №1189/26, а.с.3-5) 
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 30 грудня 1976 року міським відділом РАЦС м. Черкаси зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що складено актовий запис №2131.
Як стверджує позивач у мотивувальній частині позовної заяви, подружнє життя з відповідачем не склалося. У сторін різне бачення сім`ї та родинних цінностей; не співпадають варіанти вирішення життєвих проблем, з яким стикалася сім`я. Моральною основою шлюбу є почуття любові, повага, підтримка та взаєморозуміння. Проте сварки та образи призвели до того, що сторони втратили ці почуття, стали один одному чужими людьми та фактично припинили шлюбні відносини. 
У зв`язку з викладеним, позивач просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 зареєстрований міським відділом РАЦС м.Черкаси 30 грудня 1976 року, актовий запис №2131. 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 січня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 08 год 40 хв 16 лютого 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.17-18).
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про місце, день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами цивільної справи (а.с.23). 
Водночас позивач ОСОБА_1 , у п.3 прохальної частини позовної заяви, виявила волю на розгляд справи за її відсутності (а.с.5).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 16 лютого 2026 року о 08 год 40 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами цивільної справи (а.с.22), відзиву до суду не направив. 
Проте 16.02.2026 відповідачем ОСОБА_2 подано заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав повністю та просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та позивачем ОСОБА_1 (вхідний №6302, а.с.24).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальні позиції як позивача ОСОБА_1 , так і відповідача ОСОБА_2 , висловлені письмово, дійшов таких висновків.
Суд встановив, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 30 грудня 1976 року уклали шлюб, який у цей же день зареєстрований міським відділом РАЦС м. Черкаси, актовий запис №2131, що підтверджується оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.6).
Відповідно до положень ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, з урахуванням вимог ст.110 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. 
Аналогічні роз`яснення викладено в абз.1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Відповідно до положень ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Судом встановлено, що немає згоди позивача на продовження шлюбу з відповідачем. Водночас відповідач також письмово підтвердив свою волю на розірвання шлюбу, що укладений з позивачем, подавши до суду відповідну заяву (вхідний №6302, а.с.24).
Під час дослідження судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя позивача та відповідача і збереження між ними шлюбу буде суперечити їх інтересам як подружжя за відсутності згоди кожного із них на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які, як встановлено судом, у сторін відсутні.
Суд дійшов висновку, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, а відповідно і не заперечення проти розірвання шлюбу зі сторони відповідача, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме спільним інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позовна заява підлягає до задоволення.
Також суд, задовольняючи позовну вимогу про розірвання шлюбу, керується положеннями ч.4 ст.206 ЦПК України, згідно яких, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Оскільки визнання відповідачем ОСОБА_2 позову про розірвання шлюбу, укладеного з позивачем ОСОБА_1 , не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову, а відповідно і ухвалює судове рішення про задоволення позовної заяви. 
Крім того, відповідно до положень ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Оскільки позивач, у п.2 прохальної частини позовної заяви від 12.01.2026, виявила волю надалі іменуватись прізвищем «Крива», тому суд, керуючись ст.113 СК України, дійшов висновку про відсутність правових підстав для відновлення позивачу дошлюбного прізвища.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.
Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Відповідно до платіжної інструкції №2.485644823.1 від 12.01.2026 (а.с.2) позивачем, за подання даної позовної заяви до суду, сплачений судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Ураховуючи, що відповідач, до початку розгляду справи по суті, визнав позовні вимоги, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, а саме: 665 гривень 60 копійок.
Водночас, приймаючи до уваги відсутність заяви та/або клопотання позивача про залишення судових витрат за позивачем, суд дійшов висновку, що з метою розподілу судових витрат, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 665 гривень 60 копійок, сплачений за пред`явлення до суду позовної заяви, що є різницею між розміром, сплаченого позивачем, судового збору, та його частиною, що підлягає поверненню позивачу з державного бюджету в порядку, передбаченому ч.1 ст.142 ЦПК України.
Керуючись ст. 24, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, 142, 206, 247, 258, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити. 
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30 грудня 1976 року міським відділом РАЦС м. Черкаси, актовий запис №2131.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_4 ».
Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 12 січня 2026 року згідно платіжної інструкції №2.485644823.1 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 (двадцять) копійок, тобто в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складене 16 лютого 2026 року.
Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий:	  	О.  В.  Петренко