ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 березня 2026 року 
м. Київ
справа № 990/227/25
провадження № 11-477заі25
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Губської О. А., 
суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Гімона М. М., Ємця А. А., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Мартинюк Н. М., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стрелець Т. Г., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю.,
розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 грудня 2025 року (судді Гончарова І. А., Бившева Л. І., Олендер І. Я., Ханова Р. Ф., Юрченко В. П.) у справі № 990/227/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог 
1.  ОСОБА_1 (далі також - позивачка, скаржниця) звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України, Комісія, відповідач,), у якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить суд (лексика, пунктуація, граматика збережені):
- «визнати протиправним та скасувати рішення ВККС України від 17 квітня 2025 року № 87/зп-25 «Про затвердження кодованих результатів практичного завдання (кримінальна і цивільна спеціалізація), виконаного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-25 (зі змінами)» в частині затвердження кодованих результатів практичного завдання, виконаного 6 лютого 2025 року (цивільна спеціалізація) кандидатом на зайняття вакантної посади судді апеляційного загального суду ОСОБА_1. з кодами 0049224 та 0092001;
- визнати протиправним та скасувати рішення ВККС України від 17 квітня 2025 року № 89/зп-25 «Про визначення загальних результатів першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Складання кваліфікаційного іспиту» та допуск до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» кандидатів на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)» в частині: затвердження декодованих результатів практичного завдання, виконаного 6 лютого 2025 року (цивільна спеціалізація) кандидатом на посади суддів апеляційних загальних судів ОСОБА_1 , в додатку 1 № 486, код кандидата (перше судове рішення) 0092001, бал кандидата 49,5, (друге судове рішення) 0049224, бал кандидата 53,5, бал кандидата за виконання практичного завдання 103, результат етапу кваліфікаційного іспиту «не складено», дати його затвердження; затвердження загальних результатів першого етапу «Складання кваліфікаційного іспиту» кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів апеляційних загальних судів у межах цього конкурсу щодо кандидата ОСОБА_1 , в додатку 2 № 798, «Виконання практичного завдання із спеціалізації відповідного суду» код кандидата (перше судове рішення) 0092001, бал кандидата 49,5, (друге судове рішення) 0049224, бал кандидата 53,5, бал кандидата за виконання практичного іспиту 103, результат етапу кваліфікаційного іспиту «не складено», «Загальний результат кваліфікаційного іспиту» бал кандидата за кваліфікаційний іспит 303,0, результат кваліфікаційного іспиту «не складено», дати його затвердження; відмови в допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди», визнання такими, що не підтвердили здатності здійснювати правосуддя в апеляційних загальних судах, припинення участі у кваліфікаційному оцінюванні та оголошеному рішенням ВККС України від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами) конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах кандидата на посади судді ОСОБА_1 , в додатку 4 № 432;
- зобов`язати ВККС України прийняти рішення про визначення кандидату ОСОБА_1 за виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду за друге завдання з індивідуальним кодом 0049224 загального балу 75,0 та за перше завдання з індивідуальним кодом 0092001 кількості балів, з урахуванням Методичних вказівок з оцінювання практичного завдання з адміністративної, господарської та цивільної спеціалізації, виконаного кандидатами на посади суддів апеляційних судів під час кваліфікаційного оцінювання, затверджених рішенням ВККС України від 17 липня 2024 року № 228/зп-24, та визнання ОСОБА_1 кандидатом, яка успішно склала кваліфікаційний іспит, та допустити її до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» у межах конкурсу, оголошеного рішенням ВККС України від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах».
Рух справи в суді першої інстанції та короткий зміст рішення суду, яке оскаржується
2. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 22 травня 2025 року відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ВККС України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.
3.  ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову, у якій просила:
- зупинити дію рішень ВККС України від 17 квітня 2025 року № 87/зп-25 «Про затвердження кодованих результатів практичного завдання (кримінальна і цивільна спеціалізація), виконаного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням комісії від 14 вересня 2023 року № 94/ зп-25 (зі змінами)» та від 17 квітня 2025 року № 89/зп-25 «Про визначення загальних результатів першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Складання кваліфікаційного іспиту» та допуск до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» кандидатів на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)» у частині, що стосується припинення участі ОСОБА_1 у кваліфікаційному оцінюванні та конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, до набрання законної сили рішенням суду в цій справі;
- зобов`язати ВККС України утриматися від будь-яких дій, які можуть унеможливити або істотно ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову, зокрема від дій, спрямованих на остаточне завершення конкурсної процедури щодо ОСОБА_1 , знищення чи спотворення матеріалів її кваліфікаційного оцінювання та практичного завдання в процедурі конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах, оголошеного рішенням комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами).
4. Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивачка зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав, за захистом яких вона звернулася до суду з цим позовом. Наразі конкурс на посаду суддів апеляційного суду продовжується щодо інших кандидатів та добігає кінця, більша частина кандидатів вже отримала рекомендації комісії на призначення на посади суддів загальних апеляційних судів, що відповідно до частини п`ятої статті 79-5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є завершенням конкурсу для цих кандидатів. Тому імовірно, що на час ухвалення судом рішення конкурс буде повністю завершений комісією, що призведе до неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову.
5. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 11 грудня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовив.
6. Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про зупинення дії оскаржуваних рішень у відповідній частині за своєю правовою природою є саме зупиненням актів ВККС України, тобто прямо підпадає під заборону, встановлену пунктом 1 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
7. А вимога про зобов`язання ВККС України утриматися від певних дій, пов`язаних із завершенням конкурсної процедури щодо позивачки та поводженням з матеріалами її оцінювання, спрямована на встановлення для Комісії обов`язку та заборони у значенні пункту 1 частини третьої статті 151 КАС України, а також має наслідком втручання в перебіг конкурсу на посаду судді в розумінні частини сьомої цієї статті.
8. Суд першої інстанції зауважив, що з огляду на імперативний характер наведених норм позбавлений можливості застосовувати заходи забезпечення позову, які передбачають зупинення актів ВККС України, встановлюють для Комісії заборону або обов`язок вчиняти певні дії та мають наслідком втручання у процедуру проведення конкурсу на посаду судді, у тому числі щодо окремого кандидата.
9. При цьому звернув увагу, що самі по собі доводи позивачки про ризик настання для неї незворотних наслідків, неможливість виконання потенційного рішення суду та порушення права на доступ до професії судді, навіть за умови їх доведеності, не можуть слугувати підставою для вжиття заходів забезпечення позову, які прямо заборонені законом.
10. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Судуконстатував, що заявлені позивачкою заходи забезпечення позову прямо заборонені пунктом 1 частини третьої та частиною сьомою статті 151 КАС України, тому не можуть бути застосовані навіть за умови наявності загальних підстав, визначених статтею 150 КАС України.
Короткий зміст та обґрунтування апеляційної скарги
11. Позивачка подала апеляційну скаргу на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 грудня 2025 року, у якій просить скасувати зазначене судове рішення та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її заяву про забезпечення позову.
12. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на неправильне застосування норм процесуального права та порушення принципу ефективного судового захисту.
13. Апеляційна скарга обґрунтована незгодою з мотивами оскаржуваної ухвали, оскільки, за доводами позивачки, суд першої інстанції застосував норми статті 151 КАС України буквально та ізольовано, без урахування конституційного принципу доступу до правосуддя (стаття 55 Конституції України) та обов`язку суду тлумачити норми процесуального права у спосіб, що забезпечує ефективний судовий захист [(статті 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)].
14. Позивачка зазначає, що на час звернення із заявою про забезпечення позову конкурс щодо інших кандидатів продовжується та фактично добігає завершення, що створює реальну загрозу неможливості виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позову. Сам суд першої інстанції у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали визнав існування такого ризику, однак відмовив у застосуванні будь-яких заходів забезпечення позову виключно з огляду на законодавчі заборони, передбачені статтею 151 КАС України.
15. Позивачка доводить, що суд першої інстанції без належного обґрунтування ототожнив індивідуальний захід щодо позивачки як кандидата з «втручанням у конкурс», що виходить за межі мети та змісту частини сьомої статті 151 КАС України.
16. Зазначає, що суд першої інстанції помилково зазначив в ухвалі, що заходи забезпечення позову «спрямовані фактично на досягнення результату, ідентичного позовним вимогам». 
17. Також наполягає, що у своїй заяві про забезпечення позову вона не просила вирішити спір по суті шляхом забезпечення позову, визнати іспит складеним, допустити її до співбесіди чи змінити бали тощо. 
18. Єдиною метою заяви було збереження можливості реального виконання майбутнього судового рішення, що є класичною функцією інституту забезпечення позову. Ототожнення судом першої інстанції запропонованих заходів забезпечення позову з вирішенням спору по суті є помилковим.
19. На думку позивачки, оскаржувана ухвала порушує статті 6 і 13 Конвенції, призводить до фактичного позбавлення доступу до суду, створює ситуацію, за якої національні засоби юридичного захисту є неефективними.
Позиція інших учасників справи щодо апеляційної скарги
20. У відзиві на апеляційну скаргу ВККС України просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
21. На думку Комісії, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про неможливість застосування заявлених заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття прямо суперечило б імперативним нормам процесуального закону та призвело б до недопустимого втручання у процедуру проведення конкурсу.
22. Доводи апеляційної скарги в частині тверджень про порушення судом першої інстанції статті 55 Конституції України та статей 6, 13 Конвенції є неаргументованими, ґрунтуються на помилковому тлумаченні змісту зазначених гарантій та фактично зводяться до незгоди позивачки з результатом розгляду заяви про забезпечення позову.
Рух апеляційної скарги
23. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 15 січня 2026 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 грудня 2025 року, а ухвалою від 14 січня 2026 року призначила справу до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
24. У зв`язку із достроковим припиненням повноважень судді Великої Палати Верховного Суду Шевцової Н. В. (доповідача у справі) (на підставі рішення зборів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 лютого 2026 року № 9), призначено повторний автоматизований розподіл судових справ. 
25. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 2 березня 2026 року зазначену справу передано на розгляд судді-доповідачу Губській О. А.
Позиція Великої Палати Верховного Суду
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
26. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та наведені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про таке.
27. Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
28. Згідно із частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
29. Частиною першою статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
30. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).
31. Водночас частиною третьою статті 151 КАС України встановлено окремі винятки з указаних загальних правил щодо способів забезпечення позову.
32. Так, пунктом 1 частини третьої статті 151 КАС України установлено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Рахункової палати, Вищої ради правосуддя, ВККС України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії.
33. Частиною сьомою цієї ж статті визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у процедуру проведення добору кандидатів на посаду судді, конкурсу на посаду судді чи призначення на посаду судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
34. Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 16 червня 2011 року № 5-рп/2011 зазначив, що право на забезпечення адміністративного позову може бути обмежене з урахуванням особливостей публічно-правових відносин, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише позивача, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв домірності (пропорційності).
35. Отже, процесуальними нормами адміністративного судочинства визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, зокрема, актів ВККС України, та тих заходів, які передбачають втручання (вплив) у процедуру проведення конкурсу на посаду судді, зокрема й щодо окремого кандидата.
36.  ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову, у якій просила:
- зупинити дію рішень ВККС України від 17 квітня 2025 року № 87/зп-25 «Про затвердження кодованих результатів практичного завдання (кримінальна і цивільна спеціалізація), виконаного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням комісії від 14 вересня 2023 року № 94/ зп-25 (зі змінами)» та від 17 квітня 2025 року № 89/зп-25 «Про визначення загальних результатів першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Складання кваліфікаційного іспиту» та допуск до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» кандидатів на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)» у частині, що стосується припинення участі ОСОБА_1 у кваліфікаційному оцінюванні та конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, до набрання законної сили рішенням суду в цій справі;
- зобов`язати ВККС України утриматися від будь-яких дій, які можуть унеможливити або істотно ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову, зокрема від дій, спрямованих на остаточне завершення конкурсної процедури щодо ОСОБА_1 , знищення чи спотворення матеріалів її кваліфікаційного оцінювання та практичного завдання в процедурі конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах, оголошеного рішенням комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами).
37. Відмовляючи в задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову у справі, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходив з того, що заявлені заходи забезпечення позову прямо заборонені пунктом 1 частини третьої та частиною сьомою статті 151 КАС України, а тому не можуть бути застосовані навіть за умови наявності загальних підстав, визначених статтею 150 КАС України.
38. За таких обставин Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви   ОСОБА_2 про забезпечення позову, належним чином умотивував своє рішення, а викладені в ньому висновки узгоджуються з вимогами статті 151 КАС України.
39. Реагуючи на доводи апеляційної скарги, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що відмова у задоволенні такої заяви не є обмеженням доступу до правосуддя, адже не перешкоджає подальшому судовому розгляду вимог позову у спосіб, що визначений  ОСОБА_1 у позові.
40. Інші міркування і твердження  ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не спростовують правильності висновку Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеного в оскаржуваній ухвалі, та не містять жодних вагомих підстав для визнання її протиправною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
41. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
42. Згідно з положеннями статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
43. Оскільки суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, правильно застосував норми процесуального права, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Касаційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року -без змін.
Керуючись статтями 266, 308, 311, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 грудня 2025 рокуу справі № 990/227/25залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач     О. А. Губська
Судді:	О. О. Банасько О. Л. Булейко І. А. Воробйова М. М. Гімон А. А. А. Ємець В. В. Король С. І. Кравченко О. В. Кривенда М. В. Мазур      		С. Ю. Мартєв Н. М. Мартинюк К. М. Пільков С. О. Погрібний Т. Г. Стрелець І. В. Ткач О. С. Ткачук В. Ю. Уркевич