Провадження №	2-а/447/27/26 	
Справа №	447/938/26 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

22.04.2026 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді – Рябчун А. В.,
за участі: секретаря судового засідання – Кісіль А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаїв за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління патрульної поліції в Львівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6810909 від 11.03.2026 року, -

УСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління патрульної поліції в Львівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6810909 від 11.03.2026 року; справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення закрити за відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення; судові витрати покласти на відповідачів.
В обґрунтування позову посилається на те, що 11 березня 2026 року, біля 12 год. 30 хв. він керував транспортним засобом — вантажним автомобілем марки КАМАЗ-55102 номерний знак НОМЕР_1 , котрий належить йому, та в кузові вказаного автомобіля перевозив металеву бочку для зберігання води, ця бочка була надійно закріплена в кузові автомобіля і в її перевозив в с. Верин, де знаходиться фермерське господарство «Верин» для подальшого використання в діяльності цього фермерського господарства. При в?їзді в с. Березина, на повороті біля кладовища, керований ним автомобіль зупинили працівники поліції. Причини зупинки керованого ОСОБА_1 автомобіля йому не пояснили. На вимогу поліцейського він пред?явив посвідчення водія, технічний паспорт транспортного засобу, а також страховий поліс. Також пояснив, що їде в с. Верин. Працівник поліції, побачивши в кузові автомобіля металеву бочку, сказав, що автомобіль знаходиться в технічно несправному стані і на нього буде складено постанову. Позивач вказав, що показав поліцейському протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 00862-00940-25 від 15.05.2025 року, котрий дійсний до 15.05.2026 року, у якому зазначено, що автомобіль після технічного контролю визнано технічно справним.
Ураховуючи зазначене, Періг В.І. не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, вважаю себе не виним, а постанову серії ЕНА № 6810909 від 11.03.2026 року необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 18 березня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
На адресу суду 25 березня 2026 року представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області – Муха О.В. подала до суду відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову. 
На адресу суду 26 березня 2026 року від представника відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області – Мухи О.В. надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.
На адресу суду 25 березня 2026 року представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області – Муха О.В. подала до суду відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову. А також зазначила, що доводи позивача не відповідають дійсності та об`єктивній реальності, адже інспектор чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР. Ввважає, що постанова є правомірною та винесеною у повній відповідності нормам чинного законодавства в межах компетенції поліцейського патрульної поліції, адміністративний позов про скасування постанови про адміністративне порушення є таким, що не підлягає до задоволення, а позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності.

Мотивувальна частина рішення
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що згідно з постановою серії ЕНА № 6810909 від 11.03.2026 року, 11 березня 2026 року о 12 год. 30 хв. у с. Березина, ОСОБА_1 керував транспортним засобом МАЗ номерний знак НОМЕР_1 , що переобладнаними без відповідних документів, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 2 статті 121 КУпАП.
На підставі наведеного, постановлено притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Вирішуючи спір, суд урахував, що порядок та підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Отже, інспектор відділу поліцейської діяльності (м. Новий Розділ) Стрийського РУП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції Федечко В. М. був уповноважений на розгляд справи про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 121 КУпАП на місці вчинення адміністративного правопорушення та без складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Пунктом 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями) передбачено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 280 КУпАП на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладений обов`язок з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 1 статті 121 КУпАП встановлено, що «Керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».
Частиною 2 статті 121 КУпАП встановлено, що «Керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».
Указана стаття є бланкетною, яка відсилає до інших нормативно правових чи підзаконних нормативно-правових актів, якими встановлені правила експлуатації транспортних засобів.
Пункт 31.4 Правил дорожнього руху України передбачає заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності перерахованих у даному пункті технічних несправностей. 
Відповідно до п.п. «а» п. 31.3. Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.
Пунктом 32.2 «б» ПДР визначено, що з територіальними органами з надання сервісних послуг МВС узгоджуються переобладнання транспортних засобів.
Згідно із ч. 2 ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.
Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах (ч. 4 ст. 32 Закону України «Про дорожній рух»).
Згідно із ч. 5 ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а саме: Порядком переобладнання транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2010 року № 607.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно із ч. 4 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі№536/583/17).
Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд зазначає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.
Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
На підтвердження протиправності дій працівників поліції позивачем надано суду протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 00862-00940-25 від 15.05.2025 року, котрий дійсний до 15.05.2026 року, у якому зазначено, що автомобіль після технічного контролю визнано технічно справним. У вказаному протоколі, який був чинний на момент складення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не вказано про будь-які переобладнання транспортного засобу.
Крім того, оскаржувана постанова не містить інформації про те, яке саме переобладнання транспортного засобу має місце, і за яке позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності. Посилання в оскаржуваній постанові на те, що «керував транспортним засобом переобладнаним без відповідних документів, чим порушив п. 32.1.є ПДР» - не може бути достатньою підставою для притягнення особи до відповідальності, оскільки із зазначеного неможливо встановити, які саме переобладнання здійснені у транспортному засобі.
Представником відповідача не надано жодних належних, допустимих доказів - висновків експерта, висновків будь-якого спеціаліста відповідної галузі, які б свідчили про те, що транспортний засіб був переобладнаний позивачем.
Також відповідачем не виконано вимоги ухвали суду про витребування відеозаписів з місця події.
Суд звертає увагу на те, що працівниками поліції притягнуто до відповідальності ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 121 КУпАП, яка передбачає відповідальність водіїв, які керують транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, тоді як позивач керував транспортним засобом марки «МАЗ», який не може здійснювати перевезення пасажирів.
Отже, постанова, про накладення адміністративного стягнення не містить жодних доказів, які б могли підтвердити факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КУпАП, а тому підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління патрульної поліції в Львівській області.
З огляду на викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління патрульної поліції в Львівській області судових витрат у розмірі 665 грн. 60 коп.
На підставі викладеного, керуючись статтями 77, 205, 242-246, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до Головного управління патрульної поліції в Львівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6810909 від 11.03.2026 року, - задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6810909 від 11.03.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КУпАП - скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КУпАП, - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління патрульної поліції в Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Інформація про учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач – Головне управління патрульної поліції у Львівській області (місцезнаходження: пл. Генерала Григоренка, буд. 3, м. Львів, Львівської області, 97007).
Рішення у повному обсязі складено 22 квітня 2026 року.

Суддя Анна Рябчун