_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/3416/26
Провадження № 2-др/947/55/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2026 року
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Гниличенко М.В.
при секретарі – Тіщенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси у порядку спрощеного позовного провадження заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Кузьменко Максима Віталійовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справуза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд -
ВСТАНОВИВ:

26.01.2026 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Кузьменко М.В. звернувся до Київського районного суду м.Одеси із позовом до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у якому просить суд стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за Кредитним договором №02.08.024-100000205 від 02.08.2024 року у розмірі 29600,00 грн., а також судові витрати у розмірі 2662,40 грн., мотивуючи тим, що 02.08.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір (оферти) №02.08.2024-100000205, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 10000 грн. строком на 98 днів.
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, однак відповідач свої кредитні зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 29600 грн. 00 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10000,00 грн., по процентам у розмірі 12600,00 грн., по комісії -500,00 грн., додаткової комісії - 1500,00 грн. та по неустойці в розмірі 5000,00 грн., що і стало підставою для звернення до суду із вищевказаним позовом.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2026 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В.
Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження у порядку загального або спрощеного провадження.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 11.02.2026 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.
Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 06.04.2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (зареєстроване місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за кредитним договором № 02.08.2024-100000205 від 02.08.2024 року у розмірі 22600 / двадцять дві тисячі шістсот / гривень 00 копійок, яка складається з: -10000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу,-12600,00 гривень - сума заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (зареєстроване місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ЄДРПОУ 37356833), судовий збір у розмірі 2032 /дві тисячі тридцять дві/ гривень 78 копійок.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Рішення не набрало законної сили.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України – розгляд витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну ухвалу. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судом встановлено, що у позовній заяві представником позивача Кузьменко М.В. було зазначено, що докази надання правничої допомоги будуть надано суду протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення. Відповідно бази ЄДРСР вбачається, що 08.04.2026 року надано загальний доступ до вищевказаного рішення від 06.04.2026 року, тому представник позивача своєчасно на протязі п`яти днів звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення – 13.04.2026 року.
13.04.2026 року через систему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Кузьменко М.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Кузьменко М.В. в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі. 
Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи повними та достатніми для розгляду питання щодо стягнення судових витрат за відсутністю сторін, належним чином повідомлених.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно з ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
При вирішенні питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного:
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
В постанові Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц вказано, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
В постанові Об`єднаної палати Касаційного Господарського Суду Верховного суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 вказано, що у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) вказала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Велика Палата ВС дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № № 910/12876/19 від 07.07.2021.
Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.
Таким чином, враховуючи надані стороною позивача докази надання правничої допомоги – Довіреність № 3112/25-38 від 31.12.2025 року, Договір про надання правничої допомоги № 01/25-СЦ від 01.04.2025 року, з якого вбачається, що сума витрат на правничу допомогу складає 6000 грн., Додаткова Угода № 6 до вказаного договору від 31.12.2025 року; Звіт про виконану роботу відповідно Договору про надання правничої допомоги № 01/25-СЦ від 01.04.2025 року, платіжна інструкція № СЦ00095411 від 10.04.2026 року про сплату Адвокатському об`єднанню «Лекс Верітас» 6000 грн., знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
При вирішенні питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу суд виходить із пропорційного розміру задоволених позовних вимог, зокрема 22600 грн.(розмір позову, що було задоволено судом) : 29600 грн.( розмір позовних вимог, які було заявлено у позові) х 6000 грн.( розмір правничої допомоги), що становить суму 4581,08 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Таким чином, приймаючи до уваги, що позовні вимоги позивача було задоволено частково, тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума витрат на правничу допомогу в розмірі – 4581,08 грн.
Керуючись ст.ст. 246, 263-265, 268, 270, 354 ЦПК України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Кузьменко Максима Віталійовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справуза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути зОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (зареєстроване місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ЄДРПОУ 37356833),суму судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою по Договору про надання правничої допомоги № 01/25-СЦ від 01 квітня 2025 року в межах справи № 947/3416/26 у розмірі 4581 / чотири тисячі п`ятсот вісімдесят одна/ гривня 08 копійок.
В решті вимог заяви – відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги. 
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 16.04.2026 року

Суддя           М. В. Гниличенко