Справа № 738/2804/25 
№ провадження 2/738/119/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

12 лютого 2026 року   Менський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді – Савченка О.А.
за участі:
секретаря судового засідання – Лях Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мена цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»
до
відповідача ОСОБА_1 
вимоги позивача: про стягнення заборгованості за кредитним договором
учасники справи – не з`явились
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
17 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі позивач) звернулося з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) з вимогою про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 3075459688 від 10 червня 2021 року, яка становить 14 834 гривні 58 копійок, з яких: 7 128 гривень 01 копійка – сума заборгованості по тілу кредиту; 0 гривень 56 копійок – сума заборгованості за відсотками, 7 706 гривень 01 копійка – загальна заборгованість по комісії, та 3 028 гривень 00 копійок в повернення сплаченого судового збору.
Свої вимоги позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем належним чином взятих на себе зобов`язань, визначених вищевказаними договорами.
В установлений судом строк відповідач не надіслав до суду відзив на позов та будь – які наявні докази, що спростовують позовні вимоги.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2025 року позовну заяву прийнято судом, відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання.
У зв`язку з тим, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, відзиву на позов та заяви про розгляд справи з його участю не подав, суд ухвалив здійснити розгляд справи без участі сторін за наявними у матеріалах справи доказами.
Зважаючи на неявку у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
ІV. Фактичні обставини встановлені Судом.
10 червня 2021 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (далі ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ») було укладено Кредитний договір № 3075459688 (а.с.4-6). 
Між сторонами також було підписано Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5459688, яким визначено основні умови кредитування, строк на який надається кредит, розмір процентної ставки, орієнтовна загальна вартість кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів). 
За умовами кредитного договору відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно та в повному обсязі повернути отримані суми кредитів, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі передбачені кредитним договором.
Відповідач всупереч договірним зобов`язанням, отримавши фактично кредитні кошти, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.12) та не спростована відповідачем.
Так, розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 3075459688 від 10.06.2021 становить 14 834 гривні 58 копійок, з яких: 
- 7 128 гривень 01 копійка – сума заборгованості по тілу кредиту; 
- 0 гривень 56 копійок – сума заборгованості за відсотками, 
- 7 706 гривень 01 копійка – загальна заборгованість по комісії.
Розрахунок заборгованості за кредитним договором проведений станом на 31.10.2025, тоді як кредитний договір укладений 10 червня 2021 року терміном на 18 днів.
З наданих позивачем доказів також слідує, що 07 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено Договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до якого кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. 
08 листопада 2023 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу № НІ/11/11-Ф, у відповідності до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належне йому право вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належне АТ «ТАСКОМБАНК» право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі Прав Вимог. 
V. Оцінка Суду.
Відповідно до приписів статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
З зазначеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.
У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160(29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.
Згідно сталої практики Верховного Суду, доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12).
У справі, яка розглядається, право вимоги до боржника ОСОБА_1 переходило від первісного кредитора до кожного наступного нового кредитора два рази, де фінальним кредитором є ТОВ «ФК «ЄАПБ». Тому для перевірки існування у ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимагати виконання боржником відповідних обов`язків має надати докази переходу прав у зобов`язанні на кожному етапі.
На час укладення договору про відступлення права вимоги від 07 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та АТ «ТАСКОМБАНК» предмет правочину: право майбутньої вимоги мало бути визначене, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» щодо ОСОБА_1 на момент укладення Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 не існувало та сторони не могли передбачити, що 10 червня 2021 року ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» укладе спірний кредитний договір з відповідачем. На час вчинення зазначеного правочину, сторонами не індивідуалізовано належним чином предмет правочину.
Таким чином, боргові зобов`язання за договором кредитної лінії від 10 червня 2021 року № 3075459688 ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору, на час укладення договору відступлення права вимоги від 07 жовтня 2016 року. 
Враховуючи, що позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» до АТ «ТАСКОМБАНК», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не довело порушення його прав з боку відповідача та наявність у нього права звернення до суду з даним позовом, оскільки кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ОСОБА_1 був укладений після відступлення ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» права вимоги за кредитним договором на користь АТ «ТАСКОМБАНК», в зв`язку з чим АТ «ТАСКОМБАНК» не мало права на подальше відступлення права вимоги, якою воно не володіло. 
З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:        О.А. Савченко