Справа № 127/39572/25 
Провадження № 3/127/8298/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

"16" лютого 2026 р.	м. Вінниця	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Курбатова І.Л., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 13.12.2025 року о 10 год. 20 хв. в м. Вінниця, по вул. Соборна, 20, не виконав законне розпорядження або вимогу поліцейського, згідно ч. 2 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», а саме: пред`явити у період воєнного стану та під час мобілізації військово-облікові документи, разом із документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у документі.
До початку судового розгляду ОСОБА_1 подано клопотання про передачу справи для розгляду до суду за місцем його проживання. Вказане клопотання задоволенню не підлягає оскільки згідно ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнав та суду повідомив, що 13.12.2025 року він перебував у своєму автомобілі, який знаходився на стоянці. До нього підійшли працівники поліції та повідомили, що він порушив правила дорожнього руху, а саме зупинився у не встановленому для цього місці. Після цього запропонували йому пред`явити документи. Тому ОСОБА_1 показав працівникам поліції пенсійне посвідчення МВС та запитав, чи може він поїхати із вказаного місця зупинки. На що поліцейський йому вказав, що необхідно пред`явити водійське посвідчення. ОСОБА_1 вказану вимогу поліцейського виконав. Після огляду працівником поліції водійського посвідчення, поліцейський одразу повідомив ОСОБА_1 , що він є затриманим та повідомили причину цього, а саме перебування у розшуку в ТЦК та СП. На що він намагався пояснити, що вказаного розшуку не існує та взагалі, вони підійшли до нього через порушення ДПР, а не через військово-облікові данні. В подальшому ОСОБА_1 стало зле, тому він попросив працівників поліції викликати швидку медичну допомогу, однак вони відмовилися це робити. Тому він сам викликав бригаду швидкої медичної допомоги, яка приїхала на місце події через 20-30 хвилин. Оскільки він сам не міг вийти із автомобіля, працівники поліції допомагали бригаді медичної допомоги ставити його на ноші та завантажувати у транспортний засіб швидкої допомоги.
Станом на 13.12.2025 року він перебував на лікарняному, мав проблеми із здоров`ям, а 04.02.2026 року йому була встановлена група інвалідності.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП повністю підтверджується сукупністю доказів, що містяться в справі.
Адміністративна відповідальність за статтею 185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Частиною 2 статті 62 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.
Втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», у період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.
Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 081335, ОСОБА_1 13.12.2025 року о 10 год. 20 хв. в м. Вінниця, по вул. Соборна, 20, не виконав законне розпорядження або вимогу поліцейського, згідно ч. 2 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», а саме: пред`явити у період воєнного стану та під час мобілізації військово-облікові документи, разом із документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у документі.
З рапорту працівника поліції від 13.12.2025 року вбачається, під час несення служби 13.12.2025 року близько 10:20 по вулиці Соборній, 20, під час перевірки документів у водія транспортного засобу Шкода Фабія, державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 було встановлено що, останній порушив правила мобілізації та розшукується ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.06.2025 року. ОСОБА_1 відмовився виходити з автомобіля та пред`явити військово-облікові документи, після чого був попереджений про відповідальність за ст. 185 КУпАП. Після цього громадянин повідомив, що почуває себе погано та викликав швидку, яка госпіталізувала його до МКЛ № 2.
Як вбачається із довідок системи «Армор», начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 14.06.2025 року внесено відомості про необхідність доставлення ОСОБА_1 на підставі ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»: неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені у повістці (для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду).
Як вбачається із довідки № 39, виданої черговим лікарем КНП «ВМКЛ № 1», ОСОБА_1 у приймальному відділені лікарні 13.12.2025 року о 11:41 год. надана медична допомога з приводу – гіпертонічний криз.
Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста, лікаря ОСОБА_2 , 31.12.2025 року було проведено огляд пацієнта ОСОБА_1 . Діагноз – G96.8, інші уточнені ураження центральної нервової системи та G93.3, поліневропатія при інших ендокринних та метаболічних хворобах.
Як вбачається із довідки № 01.1-22/28 від 08.01.2026 року, ОСОБА_1 знаходиться на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КНП «ВОКЕЦ ВОР» з 06.01.2026 року.
В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що він не визнає свою винуватість у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. Разом з тим, його власні пояснення щодо не визнання вини свідчать, що він фактично не заперечує, що працівниками поліції 13.12.2025 року йому була висунута законна вимога пред`явити документ, який посвідчує його особу. Внаслідок цього він надав працівнику поліції пенсійне посвідчення та посвідчення водія. Після перевірки вказаних документів працівники поліції виявили, що ним були порушені правила військово обліку та зазначили на необхідність пред`явлення документів щодо військового обліку та необхідності його доставлення до ТЦК, оскільки він перебуває у розшуку. Після зазначення цього, ОСОБА_1 жодних інших документів, в тому числі військово-облікових, поліцейським не надав, з працівниками поліції нікуди не поїхав, а викликав бригаду швидкої медичної допомоги, яка його доставила до КНП «ВМКЛ № 1».
Як зазначив сам ОСОБА_1 у судовому засіданні, дійсно станом на 13.12.2025 року він проходив лікування, однак група інвалідності йому на той час не була встановлена, тобто законних підстав для відстрочки від мобілізації на особливий період у останнього не було.
Доказами у справі встановлено наявність відомостей, що з 14.06.2025 року  ОСОБА_1 на підставі ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» було необхідно доставити до відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , що в сукупності із повноваженнями працівників поліції, наданими ч. 2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», свідчить про законність вимог працівників поліції.
Факт того, що ОСОБА_1 не виконав вказаних вимог підтверджений самим ОСОБА_1 .
Його доводи щодо того, що працівники поліції мали повноваження лише на перевірку дотримання ним вимог ПДР, спростований нормами Закону України «Про Національну поліцію».
Таким чином, з досліджених в судовому засіданні доказів та пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він дійсно 13.12.2025 року вчинив злісну непокору законній вимозі працівників поліції.
За таких обставин, дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а саме злісна непокора законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків. Таким чином, суд визнає ОСОБА_1 винуватим у вчиненні вказаного правопорушення.
При визначенні виду адміністративного стягнення, яке необхідно застосувати до ОСОБА_1 за вчинення вказаного адміністративного правопорушення суд приймає до уваги обставини справи та особу порушника, а також враховує, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Зважаючи на вищевказані обставини справи з урахуванням особи порушника, враховуючи обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність правопорушника, суд дійшов висновку про те, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. 185, ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Визнати  ОСОБА_1  винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 255,00 гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійснення примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: