Справа №339/483/25 
38 
2/339/54/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2026 року м. Болехів 
Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі: 
головуючого судді Головенко  О. С.
секретаря судового засідання Латик В.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в:
Представник позивача звернувся з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №155779 від 03 жовтня 2024 року в розмірі 17477.34 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що на виконання умов кредитного договору 03 жовтня 2024 року первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку №4149-62ХХ-ХХХХ-1563 відповідача, що свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію первісного кредитора.
16 квітня 2025 року ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та позивач уклали договір факторингу №16042025 згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 
Відповідач належним чином не виконав своїх обов`язків щодо повернення коштів, тому за ним рахується заборгованість у розмірі 17477.34 грн, з яких: 16472.36 грн – по тілу кредиту; 4.98 грн - по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1000 грн - по комісії; 600 грн- за штрафними санкціями (пеня, штрафи), що і стало підставою для звернення до суду.
23 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Сторони в судове засідання не з"явилися, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи. 
Представник позивача в позовній заяві просить розгляд справи проводити без його участі (а.с.4), що не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідач відзив на позов не подав.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Умови проведення заочного розгляду справи викладені в ст.280 ЦПК України, згідно якої суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.  
Враховуючи згоду представника позивача на а.с.4, суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів та прийшов до наступного висновку. 
Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. 
Встановлено, що предметом спору є стягнення заборгованості з приводу виконання зобов"язань кредитного договору.
Порядок надання кредиту в ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» визначено Правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» (а.с. 18-28).
У договорі про споживчий кредит у публічній його частині ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» визначило умови кредитування, які пропонує товариство загально для всіх позичальників (а.с. 31-36).
Після ознайомлення з основними умовами кредитування у ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та запропонованою ним публічною пропозицією 03 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №155779, з використанням електронного підпису, що підтверджується самим текстом договору та наданим Паспортом споживчого кредиту підписаними електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника.
Договір про споживчий кредит разом з графіком платежів підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 2cbf2c3c о 15:01:29 (а.с.37-40).
За умовами договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 2.6 договору, надати позичальнику грошові кошти в сумі, визначеній у п. 2.2.1 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно з п. 2.6 договору, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, визначені договором (п. 2.1).
Сума кредиту становить на суму 21177 грн, який надається не пізніше наступного для після укладення договору в такому порядку: у розмірі 17994.86 грн для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №145544 від 04 липня 2024 року укладеним з кредитодавцем; у розмірі 5.59 грн на № рахунку\картки грн позичальника № НОМЕР_1 ; у розмірі 3176.55 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини (п.2.2.1). 
Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0.10% річних. Тип процентної ставки - фіксована (п.2.3). Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн. Стандартний тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 200 грн (п. 2.4). 
Комісія за надання кредиту становить 3176.55 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 15% (п. 2.5).
Загальний строк кредитування 273 дні по 03 липня 2025 року (п. 2.6). 
Паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 43aecd3e о 15:01:05 (а.с.29-30).
Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується Довідкою від 30.10.2025 вих.№3882/30-10 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС», відповідно до якої відповідач 03 жовтня 2024 року о 15:01 отримав від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» кошти у розмірі 5.59 грн, номер карти НОМЕР_1 , Транзакція - №1485697995, Номер замовлення - 148310247, призначення платежу - видача кредиту №155779 від 03 жовтня 2024 року (а.с.17, 97).
З довідки про проведення взаємозаліку вбачається, що 17994.86 грн перераховано на погашення заборгованості за договором взаємозаліку; 5.59 грн перераховано картковий рахунок позичальника; 3176.55 грн комісія (а.с.41).
Згідно картки обліку виконання договору складеної первісним кредитором заборгованість відповідача складає 18077.34 грн, з яких: 16472.36 грн – тіло; 4.98 грн – відсотки; 1000 грн – комісія; 600 грн- пеня (а.с.58-59).
Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.
16.04.2025 між ТзОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладений договір факторингу № 16042025, за умовами якого ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором на суму (а.с.6-10).
07 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» підписаний акт прийому-передачі Реєстру прав вимог №2 до Договору Факторингу згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги до відповідача на суму 17477.34 грн, з яких: 16472.36 грн – заборгованість по тілу кредиту; 4.98 грн - заборгованість по відсоткам; 1000 грн - заборгованість по комісії; 600 грн- заборгованість по пеня/штрафах (а.с.62-63).
На підтвердження переходу права вимоги до позивача долучено копію платіжної інструкції, згідно якої ТОВ «Юніт Капітал» сплатило ТОВ «Кредіплюс» 1060272.67 грн за відступлення Прав Вимог згідно Договору факторингу та Реєстру прав вимог без ПДВ (а.с.61).
Як вбачається з виписки з особового рахунку складеної позивачем заборгованість відповідача складає 18077.34 грн, з яких: 16472.36 грн – прострочене тіло; 4.98 грн – прострочені відсотки; 1000 грн – прострочена комісія (а.с.57).
Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного/неналежного виконання умов кредитного договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону).
З урахуванням описаних вимог законодавства, суд дійшов переконання, що ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та відповідач 03 жовтня 2024 року уклали договір про споживчий кредит № 155779 в електронному вигляді, що підтверджує існування між ними кредитних правовідносин, а тому до цих правовідносин застосовує вимоги ст. 509, 626, 628, 1054 ЦК України.
Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» свої зобов`язання за спірним кредитним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачу на належну йому банківську картку кредитні кошти, що підтверджується описаними вище довідками та випискою по рахунку відповідно до умов договору, з якими відповідач погодився, засвідчивши це своїм електронним підписом.
Як указано вище та підтверджується розрахунком заборгованості, який проведений ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС», на підставі укладеного кредитного договору, отримавши кредитні кошти, відповідач не повернув їх, хоч, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержавння процентів встановлюються договором, кредитодавець нараховував позичальнику відсотки, що передбачені умовами кредитного договору, з розміром яких відповідач погодився.
Разом з тим, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. 
З урахуванням указаного, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 17477.34 грн, з яких: 16472.36 грн – заборгованість по тілу кредиту; 4.98 грн - заборгованість по відсоткам, які нараховувалися первісним кредитором щоденно в межах строку кредитування, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, підлягають до задоволення. 
При цьому суд звертає увагу на те, що комісія за надання кредиту, яка увійшла до складу тіла кредиту, нарахована відповідно до умов спірного договору, з якими відповідач погодилася, та є такою, що відповідає вимогам ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", якою визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Натомість, щодо нарахованої заборгованості за комісією в сумі 1000 грн, то сдід зазначити, що пунктом 2.4 договору про споживчий кредит передбачено 1,00 грн - знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту та 200,00 грн - стандартний тариф комісії за управління та обслуговування кредиту. При цьому в договорі не зазначено конкретного переліку послуг кредитодався, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу, та за які встановлена щомісячна комісія.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".
За обставинами цієї справи пунктом 2.4 договору про споживчий кредит встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування".
Враховуючи наведене, суд ввважає, що положення кредитного договору про зобов`язання позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно є нікчемними. Відтак, позивачем у даній справі безпідставно заявлено до стягнення заборгованість по комісії на суму 1000 грн, тому в цій частині позову слід відмовити.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови договору про споживчий кредит, у встановленому порядку та строки не погашав кредит та проценти за користування ним, позивач набув права вимоги за вказаним зобов`язанням на підставі описаного вище договору факторингу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц викладено наступний правовий висновок.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Судом при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача враховано, що відповідач клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України, не заявляв.
На підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано скан-копію акту прийому-передачі наданих послуг на суму 7000 грн, скан-копію договору про надання правничої допомоги, скан-копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги, скан-копію довіреності, скан-копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.51-56).
Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 94.278% (16477.34:17477.34 х 100), то з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, зокрема, щодо оплати судового збору та на правову допомогу в розмірі 9422.40 грн підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: в розмірі 8883.25 грн, з них: судовий збір 2283.79 грн (2422.40 х 94.278%) та судові витрати на правову допомогу 6599.46 грн (7000 х 94.278%).
На підставі викладеного та керуючись ст. 259, 264-265, 268, 280-283 ЦПК України, -
УХВАЛИВ: 
позов задоволити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №155779 від 03 жовтня 2024 року в розмірі 16477 (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят сім) 34 коп, з яких: 16472.36 грн – заборгованість за тілом; 4.98 грн - заборгованість за відсотками та судові витрати у розмірі 8883 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят три) грн 25 коп.
В задоволенні вимог про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 1000 грн - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених , не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» - бульвар Лесі Українки, 34 офіс 333 м.Київ, ЄДРПОУ 43541163.
ОСОБА_1 -  реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , місце реєстрації   АДРЕСА_1 .

Суддя     О.С. Головенко