КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2026 року м. Київ справа №826/2668/18
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Проктер Енд Гембл Трейдінг Україна» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, третя особа - Державна фіскальна служба України, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проктер Енд Гембл Трейдінг Україна» (далі - Товариство, позивач, платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС (далі - Офіс, відповідач, контролюючий орган), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державна фіскальна служба України (далі - третя особа, ДФС України), в якому просило визнати протиправними та скасувати: індивідуальний акт - класифікаційне рішення Офісу від 09.11.2017 №н36/17/28-10-14-09/0035251089 про класифікацію товарів «Іригатор ротової порожнини Oral-B MD 20» за кодом 8509 90 80 00 згідно з УКТ ЗЕД; податкові повідомлення-рішення від 30.11.2017 № 009071409, №0009081409.
Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 16.08.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018, в задоволенні позову відмовив.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.12.2024 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.08.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.11.2017 №009071409, №0009081409, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.08.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018 залишено без змін.
Матеріали справи отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Колесніковій І.С.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2024 прийнято справу до свого провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою суду від 10.10.2025 вирішено замінити первинного відповідача Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України (код ЄДРПОУ 39440996) на правонаступника Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ ВП 44082145).
Обґрунтовуючи вимоги, позивач посилається на те, що оскаржувані рішення прийняті відповідачем з перевищенням повноважень, порушенням норм діючого законодавства України, що є підставою для їх скасування, оскільки контролюючим органом проігноровано документи, які надано під час проведення перевірки, неправильно застосовано норми матеріального права, оскільки позивачем в повній мірі підтверджено вартість товарів під час їх митного оформлення.
Натомість, відповідач вказує, що приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення він дів на підставі та в межах визначених повноважень, а тому в даному випадку підстави для скасування таких рішень відсутні.
При цьому зазначив, що відповідно до Положення про Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, затвердженого наказом ДФС від 09.08.2017 року №529, Офіс є територіальним органом Державної фіскальної служби, який підпорядковується ДФС. Основним завданням Офісу є забезпечення реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, а тому твердження позивача щодо відсутності в останнього компетенції щодо прийняття рішення про класифікацію товарів для митних цілей є помилковими.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Як вбачається з матеріалів справи, у період з 23.10.2017 по 27.10.2017 Офісом проведено документальну невиїзну перевірку Товариства з питань правильності класифікації згідно із УКТЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення за митними деклараціями від 31.07.2015 №209140000/2015/24115, від 28.08.2015 №209140000/2015/26686, від 21.08.2015 №209140000/2015/26875, від 25.08.2015 №209140000/2015/27156, від 07.09.2015 №209140000/2015/28876, від 07.09.2015 №209140000/2015/28929, від 11.10.2016 №209140000/2016/43262, від 06.03.2017 №UА209140/2017/101227, від 12.06.2017 №UА 209140/2017/123240, від 12.06.2017 №UА209140/2017/123428, від 07.09.2017 №UА209140/2017/123428, від 07.09.2017 №UА209140/2017/143450, за результатами якої складено акт від 09.11.2017 №н36/17/28-10-14-09/0035251089 (далі - акт перевірки), яким встановлено порушення платником вимог:
Закону України «Про Митний тариф України», підпункту «г» пункту 5 частини 8 статті 257 Митного кодексу України, щодо невірної класифікації товарів (замість товарної під категорії 8509 80 00 00 - ставка ввізного мита - 10%, застосована товарна під категорія 8424 89 00 00 - ставка ввізного мита 2%), що призвело до заниження податкового зобов`язання з ввізного мита на загальну суму 134 604,12 грн;
пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України щодо заниження бази оподаткування податку на додану вартість на суму ввізного мита, у зв`язку з чим було занижено податкове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 26920,84 грн.
На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 30.11.2017:
- №0009081409, яким позивачу за порушення підпункту «г» пункту 5 частини 8 статті 257 Митного кодексу України застосовано штрафні санкції на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання на суму 168 255,18 грн, з яких аз податковим зобов`язанням в сумі 134604,12, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 33651,06 грн.
- №0009071409, яким позивачу за порушення пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання на суму 33651,07 грн, з яких за податковим зобов`язанням в сумі 26920,84 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 6730,23 грн.
За наслідками адміністративного оскарження рішень, рішенням ДФС України від 05.02.2018 №3951/6/99-99-11-03-03-25 прийняті податкові повідомлення-рішення залишені без змін.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно зі статтею 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.
Засади організації та здійснення митної справи в Україні, а також економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби визначає Митний кодекс України.
Відповідно до ст. 67 Митного кодексу України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).
Відповідно до частин першої та другої статті 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.
Питання ведення УКТЗЕД, її структура та класифікація товарів врегульовані главою 11 МК України. Зокрема, статтею 68 врегульовано питання ведення УКТЗЕД, якою і передбачено, що це здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною другою цієї статті унормовано, що ведення УКТЗЕД передбачає, серед іншого прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТЗЕД у складних випадках та здійснення інших функцій, необхідних для ведення УКТЗЕД.
Відповідно до статті 68 МК України Кабінетом Міністрів України постановою від 21.05.2012 №428 затверджено Порядок ведення УКТЗЕД, в якому і передбачено процедуру її ведення.
УКТЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України», що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів.
УКТЗЕД складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації (Гармонізована система) з урахуванням Комбінованої номенклатури Європейського Союзу.
Функції з ведення УКТЗЕД здійснюються Держмитслужбою.
Пунктом 12 Порядку ведення УКТЗЕД визначено, що пояснення до УКТЗЕД розробляються та затверджуються Держмитслужбою з урахуванням змін, які вносяться Всесвітньою митною організацією до пояснень до Гармонізованої системи та Європейським Союзом до пояснень до Комбінованої номенклатури. У разі потреби Держмитслужба розробляє пояснення до кодів товарів, що деталізовані на національному рівні.
Так, з метою забезпечення виконання Закону України «Про Митний тариф України» та Порядку ведення УКТЗЕД, Наказом ДФС України від 09.06.2015 №401 затверджено Пояснення до УКТЗЕД.
Згідно пояснень до товарної позиції 8424 до цієї товарної позиції включають механiчнi пристрої (з ручним керуванням або без нього) для розбризкування або розпилення рiдких чи порошкоподiбних речовин; вогнегасники, зарядженi або незарядженi; пульверизатори та аналогiчнi пристрої; пiскоструминні, пароструминнi та аналогiчнi метальні пристрої.
Приміткою 1 (f) до товарної групи 84 УКТ ЗЕД визначено, що виключенням до цієї групи є електромеханічні побутові машини товарної позиції 8509, цифрові камери товарної позиції 8525.

Також, відповідно до примітки 3 Пояснень до групи 85 до товарної позиції 8509 включаються лише ті електромеханічні машини, що використовуються, як правило, у побуті: (a) натирачі підлоги, подрібнювані харчових продуктів, міксери, соковижималки для фруктів або овочів, різної маси; (b) інші апарати максимальною масою до 20 кг.
До цієї групи також входять серед іншого електричні зубні щітки.
Згідно з УКТ ЗЕД у товарній позиції 8509 Класифікуються побутові пристрої, в яких умонтований електродвигун.
Термін «побутові апарати» у товарній позиції 8509 згідно УКТЗЕД означає пристрої, зазвичай застосовувані в побуті. Ці апарати ідентифікуються відповідно до типу за одним чи декількома параметрами, такими як габарити, тип конструкції, продуктивність, робочий об`єм. Критерієм для цих параметрів є те, що пристрої, зазначені у цій товарній позиції, не повинні експлуатуватися на рівні, що явно перевищує побутові потреби.
Абзацом 2 Пояснень до позиції 8509 визначено, що за умови додержання винятків та у відповідних випадках обмежень за масою, наведених у примітці 3 (b) до товарної групи 85 УКТ ЗЕД, до товарної позиції 8509 включаються пристрої, що відповідають вищевказаним критеріям; до цієї товарної позиції не включаються апарати з приводом від автономного електродвигуна (незалежно від того, чи здійснюється він через гнучкий вал, паси передачі або інші засоби передачі чи ні) і пристрої, які, хоча вони схожі за конструкцією і застосуванням, явно призначені винятково для промислових цілей (наприклад, у харчовій промисловості, в процесі очищення труб, очищенні машин і очищенні доріг); такі апарати, як правило, включаються до товарної позиції 8210 або до групи 84.
Отже, ураховуючи вищенаведене суд погоджується з висновками контролюючого органу про те, що товар «Іригатор ротової порожнини Oral-B MD20» що відповідає наступним основним критеріями: маса повинна складати не більше 20 кг; не повинен експлуатуватися на рівні, що перевищує чисто побутові потреби, приводитись в дію за допомогою перетворення електричної енергії на механічну, повинен : класифікуватись за кодом 8509800000 (ставка ввізного мита 10% від митної вартості) згідно з УКТ ЗЕД, що має наступну структуру побудови коду: [8509] Машини електромеханічні побутові з умонтованим електродвигуном, крім пилососів товарної позиції 8508: -- [8509 80 00 00] інші апарати. 
Судом встановлено, що побутовий механічний пристрій з ручним керування Oral-B Braun OxyJet для очистки порожнини рота струменем рідини - це іригатор порожнини рота, призначений для повноцінного видалення залишків їжі і нальоту в міжзубних проміжках. Прилад працює від електромережі. Тип - стаціонарний (220В). Розміри іригатора: ширина - 17,5 см., висота - 17,5 см. (без насадки).
Враховуючи вищезазначене, заявлені позивачем до митного оформлення товари «Іригатор ротової порожнини Oral-B MD20» повинні відноситись до товарної підкатегорії 8509 80 00 00 (ставка ввізного мита 10%) відповідно до Гармонізованої системи опису та кодування товарів 2012 року.
Такий висновок суду ґрунтується на наявних у матеріалах справи та досліджених контролюючим органом у процесі перевірки документах, у тому числі тих, які містять відомості необхідні для класифікації товарів «Іригатор ротової порожнини Oral- MD20» згідно із УКТ ЗЕД, з урахуванням інформації зазначеної у гр.31 МД та у відповідності до вимог Закону України від «Про Митний тариф України» та Пояснень до УКТ ЗЕД. Крім того, такий висновок також підтверджується інформацією, зазначеною в додатках до митних декларацій країни відправлення (Німеччина). Так, за результатами аналізу документів, які надавалися під час митного оформлення, встановлено, що в додатках до митних декларацій (Spetification...) класифіковано товар MD20 EETQ (AMEE) Box Oral Jet за кодом (commodity code) 8509 80 00.
Більше того, з позицією щодо класифікації товарів «Іригатор ротової порожнини Oral-B MD20» до товарної підкатегорії 8509 80 00 погоджується і Департамент адміністрування митних платежів Державної фіскальної служби України в листі № 2004/99-99-19-03-03-18 від 29.09.2017.
Щодо посилань позивача на наявність висновку експертної установи, суд зазначає таке.
Відповідно до частин 7 та 8 статті 69 Митного кодексу України рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов?язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.
З огляду на викладене, суд зазначає, що наявність висновку експертної організації не є безумовною підставою для підтвердження правильності класифікації ввезеного позивачем товару.
Надаючи оцінку обставині зміни коду товару органом контролю, суд виходить з приписів статті 69 МК України, в силу частини четвертої якої, у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.
В свою чергу частиною п`ятою наведеної статті визначено, що під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.
Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення (ч. 6 ст. 69 МК України).
Водночас частиною сьомою цієї ж статті унормовано, що рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Таким чином, контролюючий орган у передбачений законом спосіб самостійно класифікував товари за кодом товару згідно із УКТЗЕД - 8509 80 00 00 ( повна та пільгова ставка ввізного мита - 10%, для країн Євросоюзу в 2016 році - 7,5% та в 2017 році - 5%).
Суд критично оцінює доводи позивача стосовно відсутності компетенції відповідача щодо прийняття рішення про класифікацію товарів.
Так, статтею 336 МК України встановлено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом, зокрема, у формі проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Статтею 345 МК України визначено, що органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.
Наведені норми є прямими нормами МК України.
Таким чином, факт розмитнення товару за певним кодом і проставлення митним органом штампу не є для податкового органу обмеженням щодо проведення відповідної перевірки. Більш того, витребування додаткових документів не є обов`язком митного органу, а є його правом.
Водночас, статтею 266 МК України визначено саме обов`язок декларанта здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, та сплатити митні платежі.
Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне зазначити, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає декларацію, а податковий орган здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару у тому разі, коли виявить наявні порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження митного органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.
Суд не знаходить підстав для висновку про наявність обставин використання відповідачем наданих законом повноважень не з метою, з якою це повноваження надано, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), з огляду на що, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. 
Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -
В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Проктер Енд Гембл Трейдінг Україна» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, третя особа - Державна фіскальна служба України, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.