ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2026 м. Полтава Справа № 917/1994/25 

Господарський суд Полтавської області у складі судді Байдуж Ю.С., за участю секретаря судового засідання Сахно А.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження, матеріали справи 
за позовною заявою Акціонерного товариства "Укргазвидобування", вул. Кудрявська, 26/28, м. Київ,04053, код ЄДРПОУ 30019775
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ ФАРТ", вул. Мельницька, буд. 24А, м. Одеса, Одеська область, 65005; код ЄДРПОУ 39176278
про стягнення 4 284 109,44 грн,

за участю представників сторін:
від позивача: Скопич Ю. В. - адвокат (в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду);
від відповідача: не з`явився;

1. СУТЬ СПОРУ.

1.1.Даний спір виник через неналежне виконання ТОВ «Інвест Фарт» договору поставки товару, укладеного з АТ «Укргазвидобування».

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. Між позивачем, Акціонерним товариством «Укргазвидобування» та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест Фарт», укладено Договір поставки (за рознарядкою) № 23Т-491 від 23.01.2024 року (далі – Договір), строком дії з моменту його підписання сторонами і до 31.12.2024 (преамбула та п. 10.1. Договору).
2.2. Предметом Договору є зобов`язання відповідача (Постачальник за Договором) поставити позивачу (Покупець за Договором) Силікагель в асортименті, за ціною, в кількості (далі – Товар) зазначених в специфікації, що додається до Договору і є його невід`ємною частиною) та зобов`язання позивача прийняти і оплатити такий Товар. Під поставкою Сторони розуміють передачу Товару Постачальнику для прийняття Покупцем (п. 1.1. Договору).
2.3. Строки поставки товару, місце та умови сторони узгодили, шляхом зазначення їх Специфікації (п. 5.1. Договору).
При цьому, обсяг поставки Товару (кожної партії Товару) визначається в рознарядках Покупця. Відвантаження Товару проводиться тільки після отримання Постачальником рознарядки. Відвантаження Товару без рознарядки забороняється. Рознарядка Постачальнику може направлятися Покупцем в електронному вигляді на електронну адресу Постачальника (п. 5.2., розділ XIV Договору).
2.4. Датою прийняття Товару є дата підписання уповноваженими представниками Сторін акту приймання–передачі Товару, форма якого наведена в Додатку до цього Договору, який є невід`ємною частиною (застосовується, якщо Постачальник є нерезидентом в Україні) або видаткової накладної. Датою передачі Постачальником Товару для прийняття Покупцем є дата прибуття Товару до місця поставки зазначена у відповідному товаро-транспортному документі або дата підписання Сторонами акту приймання-передачі Товару, якщо Покупець за допомогою товаротранспортних документів не може визначити дату їх передачі для прийняття. Право власності на Товар, ризик випадкового знищення/ пошкодження переходить від Постачальника до Покупця з дати підписання Сторонами акту приймання–передачі Товару або видаткової накладної. (при наявності двох дат, датою підписання акту приймання–передачі Товару або видаткової накладної вважається дата підписання Покупцем) (п. 5.3. Договору).
2.5. Також сторони даного спору, в Договорі визначили, що загальна вартість Товару, що поставляється складає до 8 449 920,00 грн. з ПДВ (п. 3.2. Договору).
2.6. Таку ж ціну, найменування, асортимент товару, строки поставки, сторони узгодили Специфікацією від 23.01.2023 за № 1 до Договору.
Так, сторони визначили поставку товару та інші умови, зокрема:
- Селікагель Н, УКТ ЗЕД 2811220000, кількістю 20250 кг та Селікагель WS, УКТ ЗЕД 2811220000, кількістю 2250 на загальну вартість 8 449 920,00 грн, у тому числі ПДВ.
- умови поставки: DDP – склад призначення;
- строк поставки товару – протягом 180 календарних днів з дати укладання Договору.
- умови та строки оплати товару – 30 календарних днів по факу поставки Товару.
2.7. Таким чином враховуючи дату укладення Договору – 23.01.2024 граничним строком поставки, товару за Договором є – 21.07.2024, що становлять 180 календарних днів з дати укладання Договору.
2.8. З укладеного між сторонами Договору також вбачається, що сторони узгодили відповідальність сторін за порушення умов Договору. 
Так, у разі прострочення Постачальником виконання зобов`язань з поставки Товару, останній сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вказаної вартості. Сторони домовились, що нарахування пені здійснюється до моменту належного виконання Постачальником порушеного зобов`язання (п.7.9. Договору).
2.9. З матеріалів справи вбачається, що позивач, 24.01.2024 за вих. № 305.4-305-2-613, направив на адресу відповідача рознарядку на поставку товару, зазначивши адресу постачання: смт. Старий Мерчик, Богодухівський р-н, Харківська обл., 63011, Україна.
Докази направлення рознарядки саме відповідачу, у матеріалах справи відсутні, втім факт отримання останньої вбачається, з наступних обставин, які встановлені судом. 
2.10. Відповідач в свою чергу, Товар визначений Договором не поставив, про що свідчить відсутність підписаного між сторонами спору Акту прийому-передачі товару або видаткової накладної.
2.11. Втім, з пояснень позивача та наданих на їх підтвердження доказів вбачається, що при прийомці Товару від відповідача, 10.04.2024, поставлений Товар не пройшов вхідний контроль по якості, в результаті чого не був прийняти позивачем, з зауваженнями, про невідповідність товару технічним характеристикам, зі складанням Акту невідповідності ТМЦ по якості (а. с. 48 - 51).
2.12. В зв`язку з порушенням строків поставки Товару позивач нарахував відповідачу пеню та штраф у відповідності до умов Договору, та, в подальшому, вимагав відповідача сплати нарахованої неустойки, шляхом направлення на адресу відповідача Вимоги від 05.03.2025 за вих. №305.4-305-2133 та Вимоги від 01.08.2025 за вих. №305.4-305-276099. 
2.13. Докази оплати поставленого товару у матеріалах справи відсутні.
2.14. Невиконання відповідачем вимог позивача призвело до звернення позивача до суду з позовом, який розглядається судом у цій справі.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА.

3.1. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 3 692 615,04 грн та штраф у розмірі 591 494,40 грн. 
Судові витрати покласти на відповідача.
3.2. В обґрунтування позову зазначає, що поставлений відповідачем товар виявився невідповідним технічним характеристикам, через що був повернутий постачальнику. Станом на граничний термін 22 липня 2024 року поставка товару належної якості так і не відбулася, що спричинило стан тривалого прострочення виконання зобов`язання. Через порушення строків виконання договору позивач заявив правомірну вимогу про стягнення пені та штрафу.
3.3. Юридичними підставами позову є статті 11, 526, 610, 611, 612, 624 ЦК України.
3.4. Фактичними підставами позову є невиконання відповідачем вимог позивача а Договором. 

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА.

4.1. Відповідач своїм правом на надання відзиву на позовну заяву у справі не скористався, відзив не надав.

5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

5.1. Ухвалою суду від 03.11.2025 прийнято до розгляду позовну заяву Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ ФАРТ" про стягнення штрафних санкцій за договором поставки № 23Т-491 від 23.01.2024 у розмірі 4 284 109,44 грн. Провадження у справі № 917/1994/25 відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 27.11.2025 об 11:00 год.; явку учасників справи визнано обов`язковою; сторонам встановлено процесуальні строки на подання заяв по суті справи.
5.2. Вказану ухвалу позивач отримав у електронному кабінету 03.11.2025 (а. с. 59). 
5.3. У зв`язку з відсутністю у відповідача зареєстрованого електронного кабінету в системі ЄСІТС, копія ухвали суду від 03.11.2025 направлялися останньому в письмовому вигляді рекомендованим листом з повідомленнями за адресою місцезнаходження відповідача (вул. Ливарна, 5, м. Полтава, 36011), проте повернулася до суду не врученою з відміткою поштового відділення про відсутність адресата (а. с. 60-63). 
У зв`язку з цим судом зроблено запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримано витяг з реєстру № 36392033 від 26.11.2025, з якого вбачається внесення реєстраційного запису від 19.11.2025 про зміну місцезнаходження юридичної особи ТОВ "ІНВЕСТ ФАРТ" на: 65005, Одеська область, м. Одеса, вул. Мельницька, буд. 24А (а. с. 65-67).
Відповідно до ч. 1 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 31 ГПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.
Оскільки на момент прийняття справи до провадження Господарським судом Полтавської області відповідач був зареєстрований у м. Полтаві, що також підтверджується наявним у матеріалах справи безкоштовним запитом до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 57), дана справа повинна бути розглянута саме Господарським судом Полтавської області.
З врахуванням зміни місцезнаходження відповідача, суд ухвалою від 27.11.2025 відклав підготовче засідання по справі на 20.01.2026 о 09:00 год. та направив копію ухвали на нову адресу відповідача. Проте, копія ухвали від 27.11.2025, направлена на нову адресу відповідача (65005, Одеська область, м. Одеса, вул. Мельницька, буд. 24А) також повернулася не врученою у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання (а. с. 83-87).
Судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19, згідно якої у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти або відомостей про зареєстрований електронний кабінет в окремій підсистемі Електронного суду, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена ст. 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий документ повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Таким чином, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про вчинення процесуальних дій у справі та постановлення відповідних ухвал у справі.
5.4. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не надав.
5.5. Від представника позивача Скопича Ю. В. надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх. № 16446 від 18.12.2025), яка була задоволена ухвалою суду від 19.12.2025.
5.6. В підготовче засідання 20.01.2025 представник відповідача не з`явився. Про причини неявки відповідач суду не повідомив.. 
5.7. Ухвалою від 20.01.2026 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду об 10:30 17.02.2026.
Про що сторони були належним чином повідомлені. 
5.8. В судовому засіданні, що відбулося 17.02.2026, в присутності представника позивача, без участі представника відповідача (через його неявку), суд з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені ГПК України строки розгляду справи судом, перейшов до стадії ухвалення рішення, в результаті чого ухвалив рішення з огляду на таке.

6. ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

6.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:
- чи порушені відповідачем умови укладеного Договору? Якщо умови Договору порушені, які правові наслідки для нього настають?
6.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають ствердну відповідь на ключові питання, а відповідач - негативну.
Суд ухвалюючи рішення у даній справі суд виходить з наступного.
Доказами, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими та електронними доказами, відповідно до частини другої наведеної норми.

7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ПОРУШЕННЯ УМОВ ДОГОВОРУ ВІДПОВІДАЧЕМ.

7.1. Суд погоджується з твердженнями позивача про те, що відповідачем були порушені строки поставки за Договором, укладеним між сторонами цього спору. 
7.2. Так, передусім, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).
7.3. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 626, 628, 629 Цивільного кодексу України).
7.4. Укладений сторонами у справі договір за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
7.5. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (663 ЦК України). 
7.6. Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Разом з тим, стаття 664 ЦК України визначає, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
7.7. Так з матеріалів справи вбачається, що на умовах Договору сторони спору визначили строк поставки двох партій товару: Селікагель Н, УКТ ЗЕД 2811220000, кількістю 20250 кг та Селікагель WS, УКТ ЗЕД 2811220000, кількістю 2250 на загальну вартість 8 449 920,00 грн, у тому числі ПДВ.
За місцем поставки, на умовах DDP – склад призначення: смт. Старий Мерчик, Богодухівський р-н, Харківська обл., 63011, Україна
У строк до 21.07.2024, що становлять 180 календарних днів з дати укладання Договору (пункти 2.6,.2.7., 2.9. Рішення).
7.8. Позивач, на виконання умов Договору, 24.01.2024 за вих. № 305.4-305-2-613, направив на адресу відповідача рознарядку на поставку товару
7.9. Втім, відповідно до встановлених судом обставин, 10.04.24, при поставці товару відповідачем, позивач виявив невідповідність товару технічним характеристикам та склав Акт невідповідності товару по якості, в результаті чого Товар поставлений не був (п. 2.11. Рішення).
7.10. В подальшому, відповідачем жодних заходів та дій з поставки Товару, тобто виконання своїх зобов`язань за договором не вживалися. Докази поставки товару у матеріалах справи відсутні.
7.11. Таким чином, з встановлених судом обставин вбачається прострочення поставки товару відповідачем строком на 437 днів, починаючи з 22.07.2024 по 02.10.2025 (в рамках предмету позову).
7.12. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
7.13. Таким чином, відповідаючи на питання, що постало передсудом, суд прийшов до ствердної відповіді про те, що відповідач, допустивши прострочення поставки товару, порушив умови Договору.

8. ВИСНОВКИ СУДУ ПРО НАЯВНІСТЬ ПІДСТАВ ДЛЯ ПРИТЯГНЕННЯ ВІДПОВІДАЧА ДО ЦИВІЛЬНО-ПРАВОВОЇ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ ЗА ДОГОВОРОМ.

8.1. Досліджуючи цивільно-правову відповідальність відповідача за порушення останнім строків поставки товару, суд виходить з наступного.
8.2. Однією з підстав для виникнення зобов`язання є договір та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
8.3. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 54, ст. 548 ЦК України).
8.4. Таким чином, Цивільним кодексом України закріплено право сторін на власний розсуд формулювати умову договору про штрафні санкції, їх розмір, спосіб обчислення, підстави застосування, співвідношення із збитками або ж погоджуватися чи не погоджуватися з умовами запропонованими однією із сторін шляхом підписання чи не підписання відповідного Договору.
8.5. Велика Палата Верховного Суду у пунктах 7.7-7.9 постанови від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 зазначила таке: "Особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Відтак цивільний (господарський) договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин.
8.6. З обставин даної справи суд вбачає, що уклавши Договор, сторони спору, керуючись принципом свободи договору, врегулювали їхні взаємовідносини на майбутнє встановивши міру відповідальності. Підписанням Договорів відповідач з такими умовами погодився.
Зокрема сторони узгодили, що за порушення строку поставки товару, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягуєтся штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару.
Крім того, сторони узгодили, що нарахування пені здійснюється до моменту належного виконання Постачальником порушеного зобов`язання (п.7.9. Договору).
8.7. Такі умови договору, узгоджуються з нормами чинного законодавства, а саме: ст. 546, частиною першою статті 548 Цивільного Кодексу України, де передбачені загальні умови забезпечення виконання зобов`язання, а також усталеною судовою практикою. 
Одна з цих умов передбачає забезпечення виконання зобов`язання (основного зобов`язання), якщо це встановлено договором або законом. Так, одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка.
8.8. Поряд з цим, за змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України). 
8.9. Неустойкою (штрафом, пенею), за статтею 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).
При цьому за приписами частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
8.10. Тобто, цивільно-правова - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 ЦК України. Така відповідальність спрямована задля забезпечення правопорядку у сфері цивільно- та господарсько-правових відносин.
8.11. Отже, враховуючи обставини порушення відповідачем строків виконання своїх зобов`язань за укладеними Договорами, до відповідача підлягає застосуванню відповідальність встановлена Договором – у вигляді пені у розмірі 0,1 % від вартості товару, з якого допущено прострочення, за кожен день прострочення та додатково штраф 7 % вартості Товару, поставку якого прострочено понад 30 календарних днів.
8.12. Щодо нарахування пені, суд зазначає, згідно з досліджених судом обставин, прострочення відповідача, на момент пред`явленого позову, згідно предмету цього позову, складає 437 днів.
При перевірці судом правильності розрахунків, суд приходить до висновків, що позивач правомірно нараховує пеню у розмірі 0,1 % від вартості Товару та 7% штрафу за 437 прострочення поставки товару відповідачем.
Отже нараховані 0,1 % пені за Договором складають 3 692 615,04 грн, та % штрафу – 591 615,04 грн.
8.13. Таким чином, суд приходить до висновків про наявність підстав для задоволення позову.

9. ВИСНОВКИ СУДУ ПРО ЗМЕНШЕННЯ РОЗМІРУ НЕУСТОЙКИ.

9.1. Насамперед суд зазначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).
9.2. Надаючи оцінку обставинам справи, суд приходить до висновку про наявність у випадку цієї справи підстав та обставин, за яких законним та справедливим буде рішення про зменшення неустойки, що нарахована відповідачу.
9.3. Вирішуючи питання в частині необхідності прийняття такого рішення, суд виходить з наступного:
По-перше, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 26.08.2021 у справі № 911/378/17 (911/2223/20)
По-друге, при вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суди, зокрема, беруть до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18).
9.4. У вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер (Постанова об`єднаної палати КГС від 19 січня 2024 року у cправі № 911/2269/22).
9.5. З обставин даної справи вбачається, що позивач пояснив, що відповідач здійснив поставку товару 10.04.2024, тобто у строки визначені сторонами в умовах Договору (до 21.07.2024), втім Товар був не прийнятий з боку позивача, в зв`язку з невідповідністю цього Товару стандартам якості, визначеним Договором.
Втім, суд також враховує, що поставка Товару позивачем оплачена не була. Та, згідно умов Договору, така оплата мала бути здійснена позивачем у 30 – ти денний строк з моменту поставки Товару. 
Наведені обставини приводять до висновку про те, що зобов`язання по оплаті Товару за Договором у позивача не настало, й жодних витрат та втрат позивач не поніс.
9.6. Крім цього, судом враховується, що в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за Договором. 
9.7. На момент звернення позивача з позовом до суду Договір поставки фактично втратив свою чинність.
9.8. Суд також враховує, що сам позивач до суду задля вирішення цього спору не звертався, що дало йому право нараховувати пеню за прострочення за весь період прострочення до моменту звернення з позовом до суду.
Нарахована ж позивачем неустойка складає майже половину ціни Договору, що фактично нівелює природу самого Договору поставки товару, який покликаний не для збагачення однієї сторони за рахунок стягнення за цим договором штрафних санкцій з іншої сторони, а все ж таки -- на купівлю товару, необхідного у здійснені господарської діяльності. 
9.9. Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту (Постанова ВС від 10 вересня 2018 року у справі №920/739/17).
9.10. З викладених обставин суд приходить до переконання про наявність підстав для зменшення нарахованих позивачем відповідачу штрафних санкцій на 99%.
Таким чином, позов задовольняється частково, в частині стягнення пені за Договором в сумі 36 926, грн, та штрафу – 5 916,15 грн

10. СУДОВІ ВИТРАТИ.

10.1. Згідно з наявної у справі платіжної інструкції від 23.10.2025 за №1000197852, при поданні позову позивач сплатив судовий збір в сумі 51 409,31 грн.
10.1. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів, та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, без урахування зменшення судом штрафних санкцій, а саме, в розмірі 51 409,31 грн. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ ФАРТ" (вул. Мельницька, буд. 24А, м. Одеса, Одеська область, 65005; код ЄДРПОУ 39176278) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (вул. Кудрявська, 26/28, м. Київ,04053, код ЄДРПОУ 30019775) пеню в сумі 36 926, грн, та штраф – 5 916,15 грн, а також 51 409,31 грн відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішення законної сили.

5. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 26.02.2026. 

Суддя Юлія БАЙДУЖ