Справа № 302/391/26
Провадження № 1-кп/302/98/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2026	селище Міжгір`я Закарпатської області	

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого, судді     ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання   ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62025140160001752 від 06 грудня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

Учасники судового провадження:
прокурор       ОСОБА_4 , 
обвинувачений    ОСОБА_5 ,
захисник обвинуваченого - адвокат  ОСОБА_6 

ВСТАНОВИВ:

30.11.2025 року, близько 19 год. 00 хв., за допомогою месенджера «Telegram» ОСОБА_7 домовився із невстановленою органом досудового розслідування особою про своє незаконне переправлення через державний кордон України.
Надалі, 04.12.2025 року, близько 12 год. 00 хв., до ОСОБА_7 у месенджері «Telegram» зателефонувала невідома особа та повідомила, що з метою незаконного переправлення через державний кордон України наступного дня його буде переправлено на територію Закарпатської області.
У подальшому ОСОБА_3 , будучи працівником правоохоронного органу, діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, з метою усунення перешкод у незаконному переправленні особи через державний кордон України, 04.12.2025 року, близько 22 год. 00 хв., зателефонував ОСОБА_7 у месенджері «Telegram» із контактного номера НОМЕР_2 та повідомив, що 05.12.2025 року переправить його на територію Закарпатської області.
Надалі, 05.12.2025 року, близько 07 год. 00 хв., ОСОБА_3 прибув транспортним засобом «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_3 , до місця проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , звідки розпочав рух у напрямку Закарпатської області.
Під час поїздки ОСОБА_3 , будучи працівником правоохоронного органу, діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, з метою усунення перешкод у незаконному переправленні особи через державний кордон України, повідомив ОСОБА_7 , що на шляху руху розташовані чотири поліцейські та прикордонні блокпости, після чого з метою конспірації та безперешкодного їх перетину передав останньому посвідчення учасника добровольчого батальйону УЦМ, видане на ім`я ОСОБА_8 , з фотозображенням ОСОБА_7 , та надав вказівку вивчити зазначені у ньому анкетні дані - дату народження та адресу проживання - і повідомляти їх працівникам правоохоронних органів у разі зупинки транспортного засобу та перевірки документів.
При цьому ОСОБА_7 на вимогу ОСОБА_3 передав останньому свої офіційні документи, які той у подальшому сховав у керованому ним транспортному засобі.
Крім того, ОСОБА_3 проінструктував ОСОБА_7 щодо поведінки під час можливих перевірок, зокрема необхідності поводити себе спокійно та дотримуватися вигаданої версії про поїздку на відпочинок до Закарпатської області.
У подальшому, 05.12.2025 року, близько 16 год. 00 хв., на дорожній поліцейській станції «Торунь», що розташована за адресою: с. Торунь, Хустський район, Закарпатська область, у напрямку в`їзду в Закарпатську область, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, з метою безперешкодного проїзду через зазначену станцію, повідомив працівникам Національної поліції та Державної прикордонної служби України, що ОСОБА_7 є учасником добровольчого батальйону, після чого незаконні дії вказаних осіб були викриті та припинені працівниками правоохоронних органів.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України, а саме у сприянні, шляхом надання порад, вказівок, надання засобів та усунення перешкод, незаконному переправленню особи через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
07 квітня 2026 року в місті Ужгород Закарпатської області між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі статті 37 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України)надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 - з іншого боку, за участю захисника - адвоката ОСОБА_9 , укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог статей 468-472 КПК України, за змістом якої ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України, а сторони узгодили призначення йому покарання із застосуванням положень статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з охороною державного кордону, строком на два роки.
ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України, підтвердив, що зміст обвинувачення йому зрозумілий, а викладені в обвинувальному акті фактичні обставини відповідають дійсності, зазначивши, що умови угоди укладено ним добровільно, з усвідомленням її правових наслідків, та заперечень щодо її затвердження судом не має.
Судом з?ясовано у ОСОБА_3 , що він цілком розуміє обставини, викладені у пунктах 1-4 частини 4 статті 474 КПК України.
Крім цього, судом відповідно до частини 6 статті 474 КПК України встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
ОСОБА_3  розуміє право не визнавати пред`явлене обвинувачення, наслідки затвердженої угоди у вигляді обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження, характер обвинувачення та вид покарання. 
Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти затвердження угоди, суд, вирішуючи питання щодо можливості її затвердження та призначення узгодженого сторонами покарання, дійшов такого висновку.
Відповідно до частини 1 статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд має право призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, у тому числі перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України.
Із матеріалів кримінального провадження та змісту угоди встановлено, що обвинувачений:
- повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення; 
- щиро розкаявся у вчиненому; 
- активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення; 
- раніше не судимий; 
- добровільно, до ухвалення вироку, перерахував на спеціальний рахунок для підтримки Збройних Сил України грошові кошти у значному розмірі - 250 000 гривень;
- на час розгляду справи є військовослужбовцем Збройних Сил України.
Суд оцінює зазначені дії обвинуваченого, зокрема добровільне перерахування значної суми коштів на потреби Збройних Сил України, як такі, що свідчать про його щире каяття, усвідомлення протиправності вчиненого та прагнення компенсувати завдану шкоду інтересам держави та суспільства.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням сукупності наведених пом`якшуючих обставин, їх характеру, значення та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також свідчать про позитивні зміни у поведінці обвинуваченого після його вчинення.
За таких обставин суд вважає обґрунтованим застосування положень статті 69 КК України та погоджується з узгодженим сторонами видом і розміром покарання, незважаючи на те, що такий вид покарання не передбачений санкцією частини 2 статті 332 КК України.
При цьому суд враховує, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, раніше не судимий, є військовослужбовцем та добровільно до ухвалення вироку перерахував значну суму коштів на підтримку Збройних Сил України, що свідчить про його відповідальне ставлення до вчиненого та прагнення компенсувати завдану шкоду інтересам держави.
Зазначені обставини у своїй сукупності дають підстави вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а застосування покарання у виді штрафу буде достатнім для досягнення мети кримінального покарання, зокрема його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Призначене покарання відповідає принципам справедливості, індивідуалізації покарання та є співмірним тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого.
Відповідно до статті 100 Кримінального процесуального кодексу України суд вирішує питання щодо речових доказів.
Накладені у кримінальному провадженні арешти на майно підлягають скасуванню як такі, що втратили свою процесуальну необхідність.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись статтями 368, 369-371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 07 квітня 2026 року, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , який здійснює повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю його захисника - адвоката ОСОБА_9 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 Кримінального кодексу України.
Призначити ОСОБА_3 покарання із застосуванням положень статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з охороною державного кордону, строком на 2 (два) роки.
Речові докази:
- транспортний засіб «Рено Дастер» білого кольору, н.з. НОМЕР_3 , реєстраційний документ НОМЕР_4 на транспортний засіб RENAULT DUSTER н.з. НОМЕР_3 - вважати повернутими власнику;
- копія паспорта громадянина України НОМЕР_5 на громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 3 арк.;
- паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- посвідчення про приписку до призовної дільниці № 22/72/м-97/30 на ім`я ОСОБА_7 ; 
- довідка від 03.08.2015 р. № 6330015607 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- картка платника податків на ім`я ОСОБА_7 ;
- посвідчення № АД-117/22 громадської організації «Міжнародна організація Альянс - Доброчинність» на ім`я ОСОБА_10 ;
- мобільний телефон «Айфон 12» із сім-карткою НОМЕР_8 ;
- мобільний телефон «Ксіомі Редмі»;
- мобільний телефон «Айфон 11 Про» із сім-карткою НОМЕР_9 - повернути власникам.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2025 року (справа № 308/18144/25), а саме на:
- копію паспорта громадянина України НОМЕР_5 на громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 3 арк.;
- транспортний засіб «Рено Дастер» білого кольору, н.з. НОМЕР_3 ;
- паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- посвідчення про приписку до призовної дільниці № 22/72/м-97/30 на ім`я ОСОБА_7 ;
- довідку від 03.08.2015 р. № 6330015607 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- картку платника податків на ім`я ОСОБА_7 ;
- реєстраційний документ НОМЕР_4 на транспортний засіб RENAULT DUSTER н.з. НОМЕР_3 ;
- посвідчення УЦМ «Добровольчий батальйон» № 114025 від 13.11.2025 на ім`я ОСОБА_8 ;
- посвідчення № АД-117/22 громадської організації «Міжнародна організація Альянс - Доброчинність» на ім`я ОСОБА_10 ;
- мобільний телефон «Айфон 12» із сім-карткою НОМЕР_8 ;
- мобільний телефон «Ксіомі Редмі»;
- мобільний телефон «Айфон 11 Про» із сім-карткою НОМЕР_9 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, постановлений на підставі угоди про визнання винуватості, може бути оскаржений обвинуваченим виключно з підстав призначення судом покарання більш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, а також невиконання судом вимог, передбачених частинами четвертою - сьомою статті 474 КПК України, а прокурором - виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, або затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому відповідно до закону угода не могла бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.
Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Копію повного тексту вироку суду вручити учасникам судового провадження негайно після його проголошення.

Суддя         ОСОБА_1