ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

02 березня 2026 року 	Справа № 160/37070/25  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Юркова Е.О., 	 	
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
29 грудня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. В`ячеслава Липинського, буд.7, м.Дніпро, Дніпропетровська обл., 49000; ІК в ЄДРПОУ 37806243), з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, викладене у листі від 16.12.2025 року, про відмову у видачі посвідки на постійне місце проживання в Україні для сина позивачки — ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області оформити та видати посвідку на постійне місце проживання в Україні для сина позивачки — ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначено, що є громадянкою РФ та має посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_2 , яка є безстроково. Під час отримання своєї посвідки відповідну посвідку її син - ОСОБА_2 таку посвідку не отримав та наразі має лише свідоцтво про народження. 22.11.2025 року звернулась до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області (відділ №17 у місті Самар) із заявою про надання ОСОБА_2 дозволу на імміграцію та оформлення посвідки на на постійне місце проживання в Україні, як дитині іммігранта, яка не досягла повноліття. Проте рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, викладеним у листі від 16.12.2025 року, відмовлено у видачі посвідки на постійне місце проживання в Україні для сина позивачки — ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає, що таке рішення є протиправним, оскільки позивач має дійсний паспортний документ – паспорт громадянки Російської Федерації з перекладом на українську мову, а також дійсне свідоцтво про народження сина з перекладом на українську мову. Вважає, що спірним рішенням порушено право позивачки та її сина, передбачені п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про імміграцію».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідачем 08.01.2026 року подано до суду відзив на позовну заяву (вх.. № 1082/26), в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка рф., відповідно до Закону України «Про звернення громадян» в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася із заявою у довільній формі від 22.11.2025 р. до відділу № 17 м. Самар ГУ ДМС у Дніпропетровській області вх. № 1235-2174/1235-25 від 16.12.2025 р. щодо надання роз`яснення з приводу отримання документу на право проживання ОСОБА_2 на території України, а саме оформлення посвідки на постійне проживання, яке розглянуто відділом № 17 у м. Самар ГУ ДМС у Дніпропетровській області, відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян». В ході проведеної перевірки було встановлено, що справа про оформлення дозволу на імміграцію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у секторі архівної роботи Управління організаційно-аналітичного забезпечення ГУ ДМС у Дніпропетровській області відсутня. В ході перевірки встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.07.2012 р. отримав дозвіл на імміграцію в Україну разом із матір`ю ОСОБА_1 , на підставі пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України "Про імміграцію". Термін дії дозволу на імміграцію до 12.07.2013 р. Відповідно до службової записки № 1201.3.4/301-26 від 06.01.2026 р., повідомляється, що згідно обліків відділу імміграції та обробки заяв про оформлення посвідки на постійне проживання Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС у Дніпропетровській області рішення про відмову у видачі посвідки на постійне проживання в Україні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ГУ ДМС у Дніпропетровській області не приймалось. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про оформлення посвідки на постійне проживання в Україні до ГУ ДМС у Дніпропетровській області не звертався. Станом на 05.01.2026 р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про оформлення посвідки на постійне проживання в Україні до ГУ ДМС в Дніпропетровській області не звертався.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою Російської Федерації, що підтверджено паспортом НОМЕР_3 , виданим 04.08.2015 року ФМС 481 (орган, що видав), зі строком дії до 04.08.2020 року.
ОСОБА_1 має сина - ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , який також є громадянином Російської Федерації, що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим 23.06.2009 року, серія НОМЕР_4 .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 22.11.2025 року звернулася до відділу №17 у м.Самар Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області з заявою (вх.№ Л-134/6/1235-25 від 22.11.2025 р.), в якій просила надати роз`яснення, яким чином її сину отримати документи на право проживання в Україні.
Листом відділу №17 у м.Самар Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області №1235-2174/1235-25 від 16.12.2025 року роз`яснено позивачу, що питання переоформлення паспорта громадянина російської федерації належать виключно до компетенції органів влади цієї держави, функції яких виконують, зокрема, закордонні дипломатичні установи, розташовані на території іноземних держав. У разі наявності у заявника всіх зазначених у пунктах 32 та 40 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 р. № 321, документів, разом з сином можете звернутися до Відділу централізованого оформлення документів іноземцям та особам без громадянства ГУ ДМС у Дніпропетровській області, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 52, для оформлення/обміну посвідки на постійне проживання в Україні.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно із частиною 1 статті 33 Конституції України кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантуються свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Статтею 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Закон України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства” від 22.09.2011 року № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону № 3773-VI, возз`єднання сім`ї – це в`їзд та тимчасове або постійне проживання в Україні членів сім`ї іноземця або особи без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах та можуть підтвердити відповідними документами наявність достатнього фінансового забезпечення для утримання членів сім`ї в Україні, з метою спільного проживання сім`ї незалежно від того, коли виникли сімейні відносини до чи після прибуття іноземця або особи без громадянства до України.
Пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону № 3773-VI встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах – іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Частиною 3 статті 3 Закону № 3773-VI встановлено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні (пункт 18 частини 1 статті 1 Закону № 3773-VI).
Згідно з частиною 15 статті 4 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, зазначеними у частинах другій - тринадцятій і дев`ятнадцятій цієї статті, та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України, на період, зазначений відповідно у частинах другій - тринадцятій і дев`ятнадцятій цієї статті.
Іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України (частина 16 статті 4 Закону № 3773-VI).
Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій, вісімнадцятій, двадцятій і двадцять четвертій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання (частина 3 статті 5 Закону № 3773-VI).
Згідно з частиною 4 статті 5 Закону № 3773-VI підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства (крім іноземців та осіб без громадянства, які згідно із законодавством України мають право на працевлаштування без отримання такого дозволу) та зобов`язання роботодавця або резидента Дія Сіті повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, та центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері праці, зайнятості населення, трудової міграції, трудових відносин, соціального діалогу, про дострокове розірвання чи припинення трудового договору (контракту), гіг-контракту з таким іноземцем або особою без громадянства, якщо інше не передбачено законом чи міжнародним договором України.
Відповідно до частини 15 статті 5 Закону № 3773-VI підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною п`ятнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування та документ, згідно з яким вони, відповідно до права країни походження іноземця або особи без громадянства, вважаються членами сім`ї особи, зазначеної в частинах другій - тринадцятій і дев`ятнадцятій статті 4 цього Закону. Документ, що підтверджує належність до членів сім`ї, визнається дійсним в Україні у разі його легалізації, якщо інше не передбачено законом чи міжнародним договором України.
Також постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 321 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання (далі – Порядок № 321), відповідно до пункту 1 якого посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.
Пунктом 3 Порядку № 321 визначено, що посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну.
Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України та які:
досягли 16-річного віку, - на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто;
не досягли 16-річного віку або визнані обмежено дієздатними чи недієздатними, - на підставі заяв-анкет одного з батьків (усиновлювачів), з ким проживають особи на підставі дозволу на імміграцію, опікунів, піклувальників.
Оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обмін здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства “Поліграфічний комбінат “Україна” по виготовленню цінних паперів” (далі - Центр) (пункт 9 Порядку № 321).
Згідно з пунктом 16 Порядку № 321 документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.
Пунктом 32 Порядку № 321 визначено, що для оформлення посвідки іноземець або особа без громадянства подають:
1) дійсний паспортний документ іноземця (або паспортні документи - у разі, коли іноземець має одночасно громадянство (підданство) кількох держав (множинне громадянство) або документ, що посвідчує особу без громадянства, з візою типу D, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України;
Іноземці та особи без громадянства, які отримали дозвіл на імміграцію на підставі пункту 9 або 10 частини другої, пункту 1-1 частини третьої статті 4 Закону України “Про імміграцію”, можуть подавати паспортний документ, строк дії якого закінчився або який підлягає обміну, якщо за отриманням нового документа особа зобов`язана звернутися до органів державної влади країни громадянської належності або країни попереднього постійного проживання, якщо така країна вчинила акт збройної агресії проти України або не визнає територіальну цілісність та суверенітет України, або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй “Про територіальну цілісність України” від 27 березня 2014 р. № 68/262;
2) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником;
3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;
4) копію рішення про надання дозволу на імміграцію;
5) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати;
6) документ, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, з даними про реєстраційний номер облікової картки платника податків (у разі наявності).
Іноземець або особа без громадянства під час подання документів для оформлення посвідки пред`являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 5 і 6 цього пункту.
До заяви-анкети додаються оригінали документа, зазначеного у підпункті 3 цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 і 6 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки “Згідно з оригіналом” та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати.
Оригінали документів, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертаються іноземцеві або особі без громадянства.
Замість документів, зазначених в абзацах другому, четвертому та шостому цього пункту, особа, визнана особою без громадянства відповідно до статті 6-1 Закону України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства”, подає рішення про визнання особою без громадянства, оформлене в установленому порядку.
Іноземець або особа без громадянства можуть подати також інші документи, які підтверджують наявність підстав для отримання посвідки або підтверджують інформацію, зазначену в заяві-анкеті (зокрема, документи, що підтверджують право власності на житло, договір наймання (піднаймання, оренди) тощо). Копії таких документів долучаються до заяви-анкети.
Згідно з пунктом 40 Порядку № 321 для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи:
1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення);
2) дійсний паспортний документ іноземця (або паспортні документи - у разі, коли іноземець має одночасно громадянство (підданство) кількох держав (множинне громадянство) або документ, що посвідчує особу без громадянства;
Іноземці та особи без громадянства, які отримали дозвіл на імміграцію на підставі пункту 9 або 10 частини другої, пункту 1-1 частини третьої статті 4 Закону України “Про імміграцію”, для оформлення посвідки у зв`язку із втратою або викраденням можуть подавати паспортний документ, строк дії якого закінчився або який підлягає обміну, якщо за отриманням нового документа особа зобов`язана звернутися до органів державної влади країни громадянської належності або країни попереднього постійного проживання, якщо така країна вчинила акт збройної агресії проти України або не визнає територіальну цілісність та суверенітет України, або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй “Про територіальну цілісність України” від 27 березня 2014 р. № 68/262;
3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;
4) документи, що підтверджують обставини чи юридичні факти, відповідно до яких посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 цього Порядку), документи, видані компетентними органами іноземних держав, мають бути легалізованими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;
5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником;
6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати;
7) документ, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, з даними про реєстраційний номер облікової картки платника податків (у разі наявності);
8) витяг з реєстру територіальної громади (у разі наявності).
Замість документів, зазначених у підпунктах 2 і 3 цього пункту, особа, визнана особою без громадянства відповідно до статті 6-1 Закону України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства”, подає копію рішення про визнання особою без громадянства, оформлену в установленому порядку.
Іноземець або особа без громадянства під час подання документів пред`являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-8 цього пункту.
До заяви-анкети додаються оригінали документа, зазначеного у підпункті 3 цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4, 5, 7 і 8 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки “Згідно з оригіналом” та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати.
Оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4, 5, 7 і 8 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертаються іноземцеві або особі без громадянства.
Іноземець або особа без громадянства можуть подати також інші документи, які підтверджують наявність підстав для отримання посвідки або підтверджують інформацію, зазначену в заяві-анкеті, зокрема, про місце проживання (документи, що підтверджують право власності на житло, договір наймання (піднаймання, оренди) тощо). Копії таких документів долучаються до заяви-анкети.
Також статтею 1 Закону України «Про імміграцію» (далі – Закон № 2491-III) визначено, що іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.
Статтею 9 Закону № 2491-III вказано, що письмові заяви про надання дозволу на імміграцію подаються у паперовій формі:
1) іноземцями та особами без громадянства, які постійно проживають за межами України, - до закордонних дипломатичних представництв і консульських установ України за кордоном за місцем їх постійного проживання;
2) іноземцями та особами без громадянства, які тимчасово перебувають/тимчасово проживають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів (у разі їх утворення), за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.
Заяву про надання дозволу на імміграцію та документи, визначені цією статтею, заявник подає особисто або через законного представника до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або до дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордоном. Особи, зазначені у пункті 2 частини першої цієї статті, які звертаються із заявою про надання дозволу на імміграцію і досягли 12 років, зобов`язані подати свої біометричні дані (відцифрований образ обличчя особи та відцифровані відбитки пальців рук), а особи, які досягли 14 років, - також відцифрований підпис особи.
За осіб, які не досягли 18 років, а також осіб, яких у встановленому порядку визнано недієздатними, заяву про надання дозволу на імміграцію подають їх законні представники.
Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи:
1) три фотокартки;
2) оригінал (після пред`явлення повертається) та копія паспортного документа іноземця (паспортних документів - у разі якщо іноземець має множинне громадянство) або документа, що посвідчує особу без громадянства, а також копії сторінок паспортного документа іноземця (паспортних документів - у разі якщо іноземець має множинне громадянство) або особи без громадянства, що містять особисті дані, з перекладом на українську мову, засвідченим в установленому порядку, або копія рішення про визнання особою без громадянства;
Іноземці та особи без громадянства, які мають право на отримання дозволу на імміграцію на підставі пункту 9 або 10 частини другої, пункту 1-1 частини третьої статті 4 цього Закону, для отримання дозволу на імміграцію та оформлення посвідки на постійне проживання (у тому числі в порядку обміну) на підставі такого дозволу можуть подавати паспортний документ, термін дії якого закінчився або який підлягає обміну, у разі якщо для отримання нового документа особа зобов`язана звернутися до органів державної влади країни громадянської належності або країни попереднього постійного проживання, якщо така країна вчинила акт збройної агресії проти України або не визнає територіальної цілісності та суверенітету України, або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Про територіальну цілісність України" від 27 березня 2014 року № 68/262;
2-1) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;
2-2) оригінал (після пред`явлення повертається) та копія документа, що підтверджує законність перебування/тимчасового проживання на території України (для осіб, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті);
3) документ про місце проживання особи в Україні та за кордоном;
4) відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі);
5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Вимога пункту 5 не поширюється на осіб, зазначених у пунктах 1, 1-1, 3, 6 частини третьої статті 4 цього Закону.
Судом встановлено, що позивач 22.11.2025 року звернулася до відділу №17 у м.Самар Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області з заявою (вх.№ Л-134/6/1235-25 від 22.11.2025 р.), в якій просила надати роз`яснення, яким чином її сину отримати документи на право проживання в Україні.
Листом відділу №17 у м.Самар Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області №1235-2174/1235-25 від 16.12.2025 року позивачу надано відповідне роз`яснення.
Разом з тим, судом встановлено, що позивач не зверталась до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області в установленому порядку із заявою про видачу посвідки на постійне проживання її сину - ОСОБА_2 , або із заявою в інтересах її сина - ОСОБА_2 про надання дозволу на імміграцію, натомість подана заява містить прохання надати роз`яснення, яким чином її сину отримати документи на право проживання в Україні.
Зважаючи на викладене, оскільки відповідачем рішення про про відмову у видачі посвідки на постійне місце проживання в Україні для сина ОСОБА_1 — ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не приймалось, а позивачем не було дотримано процедури подання відповідної заяви про видачу посвідки на постійне проживання її сину - ОСОБА_2 або заяви в інтересах її сина - ОСОБА_2 про надання дозволу на імміграцію, вимоги позову є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір не підлягає відшкодуванню.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. В`ячеслава Липинського, буд.7, м.Дніпро, Дніпропетровська обл., 49000; ІК в ЄДРПОУ 37806243) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 02 березня 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков