ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№640/34529/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_1 про припинення права,
В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом звернувся Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі – Департамент, позивач) до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач), в якому просить:
- припинити право на виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків належать до об`єктів з незначними наслідками (ССІ) на об`єкт будівництва «Реконструкція нежитлового приміщення № 82 на АДРЕСА_1 » від 29.06.2021 № КВ 051210624626, замовник будівництва – ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач зареєстрував замовникові будівництва ОСОБА_1 повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними 2/16 наслідками (СС1) від 29.06.2021 № КВ 051210624626 на об`єкт будівництва «Реконструкція нежитлового приміщення № 82 на АДРЕСА_1 » (далі – повідомлення № КВ 051210624626). Вказав, що на підставі висновку засідання комісії щодо розгляду звернень у сфері містобудівної діяльності, утвореної при Департаменті від 15.09.2021 щодо розгляду звернення ЖБК «Зв`язківець-3» від 16.08.2021, здійснив заходи державного архітектурно-будівельного контролю щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил на вказаному вище об`єкті будівництва. Посадовою особою Департаменту здійснено виїзд на зазначений об`єкт будівництва. Під час виїзду на місце замовник будівництва та/або його уповноважені особи були відсутні, у зв`язку з чим позивач письмово запросив суб`єктів містобудування з необхідними для проведення перевірки документами. На запрошення відповідач та/або його уповноважені особи до Департаменту не з`явились, документів, необхідних для перевірки не надали. Позивач пояснює, що Департамент в рамках розпочатої перевірки сформував інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.09.2021 номер інформаційної довідки 277266168, приміщення №82, загальною площею – 110,6 кв. м. на АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 8713, виданого 23.12.2020, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буглак О.Г.; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 07.04.2021 ФОП ОСОБА_2 . Зауважив, що у подальшому, позивач отримав від Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) копію листа від 14.01.2021 №279/0/06/27-21, в якому зазначено, що надається дозвіл на переведення житлового приміщення (квартири, житлового будинку) у нежитлове без визначення його функціонального призначення (використання) за адресою: АДРЕСА_2 , за умови виконання наступних пунктів: при зміні функціонального призначення об`єкта нерухомого майна отримати вихідні дані для проєктування, у разі реконструкції або реставрації; розробити, погодити та затвердити в установленому порядку проєктно-кошторисну документацію; забезпечити дотримання вимог законодавства щодо порядку виконання будівельних робіт; забезпечити прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію; роботи виконати відповідно до Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради вія 25.12.2008 №1051/1051. Зазначив, що Департамент не видавав, не реєстрував документів, що дають право на виконання будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта щодо реконструкції квартири в нежитлове приміщення. Разом з тим, у Реєстрі будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, невід`ємною архівною складовою частиною якого є єдиний реєстр документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, також відсутня інформація щодо видачі/реєстрації документів, які дають право на виконання будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, зокрема, щодо реконструкції квартири в нежитлове приміщення №82 на АДРЕСА_1 , загальною площею – 110,6 кв. м. Зазначив, що Департамент не видавав, не реєстрував документів, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта реконструкції квартири в нежитлове приміщення за вказаною вище адресою. Вказав, що реконструкція об`єкта будівництва здійснюється зі зміною функціонального призначення об`єкта будівництва, що у свою чергу також потребує отримання вихідних даних для проєктування об`єкта будівництва, зокрема, містобудівних 3 / 16 умов та обмежень відповідно до ч. 5 ст. 26 та ч. 1 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відтак, можливості вчинення будь-яких дій, спрямованих на розроблення та затвердження проєктної документації, передує отримання відповідних вихідних даних для проєктування об`єкта будівництва. Позивач стверджує, що проєктна документація «Реконструкція нежитлового приміщення №82 на АДРЕСА_1 » розроблена та передана замовникові будівництва ОСОБА_1 з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних на проєктування об`єктів містобудування, будівельних норм, стандартів і правил, чим порушено абз. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: без містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для проєктування вище зазначеного об`єкта будівництва. Отже, замовник будівництва не мав права затверджувати проєктну документацію. Таким чином, замовником будівництва ОСОБА_1 наведені недостовірні дані у повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 29.06.2021 № КВ 051210624626 на об`єкт «Реконструкція нежитлового приміщення №82 на АДРЕСА_1 », в частині необхідності отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та затвердженої проєктної документації, чим порушено вимоги абз. 3 ст. 23 Закону України «Про архітектурну діяльність» та абз. 1 ч. 1 ст. 31, ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Тому, з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігання можливих суспільно значимих несприятливих наслідкам, порушення відповідних норм і правил, а також враховуючи процесуальний закон, Департамент звертається до суду з позовною заявою про припинення права на виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення № КВ 051210624626. 
Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2021 відкрито провадження у справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 
На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-ІХ супровідним листом від 17.01.2023 №03-19/3145/23 справу № 640/34529/21 передано Київському окружному адміністративному суду. 
Відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 справу № 640/34529/21 передано Львівському окружному адміністративному суду. 
25.03.2025 адміністративна справа № 640/34529/21 надійшла до Львівського окружного адміністративного суду. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Потабенко В.А.
Ухвалою суду від 31.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу № 640/34529/21 за позовом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_1 про припинення права та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
29.05.2025 від відповідача за вх. №44529 надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечив. Пояснив, що у 23.12.2020 позивач придбав у власність за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_3 . Вказаний договір був зареєстрований та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буглак О.Г. На замовлення відповідача 05.01.2021 відповідальним виконавцем експертом проведене технічне обстеження житлової квартири та зроблено висновок, що житлову квартиру можливо переводити в нежитлове приміщення відповідно до рішення Київської міської ради від 23.07.2015 №781/1645 «Про дерегуляцію і спрощення порядку переведення житлових будинків і житлових приміщень у нежитлові в місті Києві», яким затверджене Положення про порядок переведення житлових приміщень (житлових будинків) у нежитлові у місті Києві (чинного на час вчинення дії). На виконання вимог даного Положення Департамент містобудування та архітектури міста Києва 14.01.2021 надав письмовий дозвіл на переведення житлового приміщення (квартири) у нежитлове без визначення його функціонального призначення (використання) за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23.12.2020 №8713. Відповідачем 07.04.2021 на групу нежитлових приміщень №82 за адресою: АДРЕСА_1 , отримано технічний паспорт № 2021-103. Зауважив, що на підставі вищезгаданих договору купівлі-продажу квартири, листа - дозволу Департаменту містобудування та архітектури міста Києва на переведення цієї квартири з житлового у нежитлове приміщення, а також технічного паспорту на групу нежитлових приміщень від 07.04.2021 №2021-103, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В. 15.04.2021 внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та надано Витяг за №252915883 про реєстрацію права 4 / 16 власності ОСОБА_1 на групу нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_4 . Маючи намір розділити групу нежитлових приміщень на два окремих нежитлових приміщення відповідач у травні 2021 року замовив відповідне технічне обстеження. За результатами проведеного технічного обстеження видано звіт №ТО-268 від 18.05.2021, яким підтверджено можливість виконання реконструкції нежитлового приміщення №82 з розподілом на окремі групи приміщень. На замовлення відповідача з 01.03.2021 ТзОВ «РІТЕЙЛ-АКТИВ», яке надає послуги з діяльності у сфері архітектури та будівництва житлових і нежитлових будівель, розроблено Проєкт «Реконструкція нежитлового приміщення №82 за адресою: вул. Милославська, буд.39/48, у Деснянському районі м. Києва». Вказаний проєкт був своєчасно зареєстрований у Реєстрі будівельної діяльності за № PD01:6776-2531-3440-7337 від 23.06.2021 та не оскаржувався позивачем. Відповідач зазначив, що надаючи адміністративні послуги з реєстрації як повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єкті реконструкції №КВ051210624626 від 29.06.2021, так і декларації про його готовність до експлуатації №КВ101220126930 від 09.02.2022, позивач мав достовірну інформацію і без участі суб`єкта звернення на підставі поданих відомостей у заяві та шляхом доступу до інформаційних систем або баз даних інших суб`єктів надання адміністративних послуг, підприємств, установ або організацій, що належать до сфери їх управління, або через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів. Таким чином, протягом відведених десяти робочих днів на вчинення реєстраційних дій зазначених документів позивачем було здійснено перевірку як повноти, так і достовірності наданих даних замовником будівництва щодо об`єкта реконструкції та його функціонального призначення, результатом якої стало рішення про реєстрацію відповідних повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Наголосив, що 14.12.2021 позивач повертав на доопрацювання відповідачу декларацію про готовність об`єкта до експлуатації №КВ101211201640, на підставі звернення Департаменту до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про припинення права на виконання будівельних робіт. Також відповідач стверджує, що позивач порушив встановлену законодавством процедуру проведення та оформлення результатів позапланової перевірки відповідача. Інформація про ухилення відповідача від проведення позапланової перевірки та ненадання необхідних документів - не відповідає дійсності. Зазначає, що функціональне призначення нежитлового приміщення під час його реконструкції не змінювалося, а тому позовні вимоги позивача про припинення раніше наданого права на виконання будівельних робіт з реконструкції є безпідставними та такими, що порушують право власності відповідача. Відповідач вважає безпідставними та необґрунтованими твердження позивача стосовно того, що ним проведено позапланову перевірку відповідача, але через відсутність замовника будівництва на місці не складався акт цієї перевірки. Такі твердження позивача не ґрунтуються на чинних нормах законодавства. Крім того, позивачем порушено вимоги п. 7-1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. №553 (далі – Порядок №553) щодо процедури розгляду звернення учасника ЖБК «Зв`язківець-3». Наголошує, що ні сам заявник, а ні замовник будівництва на засідання комісії з розгляду згаданого звернення не запрошувалися. Отже, підстави для проведення позапланової перевірки були формальні, а відомості щодо її проведення не відповідають дійсності. Таким чином, позивач звернувся до суду із завідомо безпідставним позовом. Пояснює, що законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру призначення і проведення позапланової перевірки органами державного архітектурно-будівельного контролю та порядок оформлення її результатів. При цьому, неухильне виконання вказаної процедури контролюючими органами є основною гарантією дотримання 5/16 принципів державного архітектурно-будівельного контролю та забезпечення непорушності прав і законних інтересів суб`єктів господарювання, інтересів яких стосуються результати її проведення. В свою чергу, порушення процедури призначення та проведення перевірки призводить до відсутності її правових наслідків. Наголошує, що позивач у порушення вимог ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пп.9, 16-17 Порядку №553 та наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.05.2012 №240 «Про затвердження форм актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» обов`язково передбаченого акту за результатами проведення ним позапланової перевірки не склав. Належних і допустимих доказів фіксації результатів проведення позапланової перевірки (протоколів, актів, приписів) до суду не надав. При цьому, позивач упродовж визначеного у п.2 ч.1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тримісячного строку з дня подання відповідачем повідомлення №КВ051210624626 та декларації №КВ101220126930 не проводив ні планової, а ні позапланової перевірки та не складав, передбачених п.2 ч.3 ст.41 цього закону, актів перевірок та протоколів про вчинення порушень, а навпаки, достовірно знаючи про законність і послідовність дій відповідача, - зареєстрував йому відповідну декларацію про готовність об`єкта до експлуатації після його реконструкції. Відповідач зазначає, що згідно вимог ч.9 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою, зокрема, для оформлення права власності на нього. Таким чином, на групу нежитлових приміщень №82-1 та №82-2 у будинку №39/48 на вул. Милославській у м. Києві приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. 30.08.2022 зареєстровано право власності відповідача, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.09.2022 №308721577 та №308723229. Право власності відповідача на нежитлові приміщення після прийняття в експлуатацію та Проєкт «Реконструкція нежитлового приміщення №82 за адресою: вул. Милославська, буд.39/48 у Деснянському районі м. Києва» на час розгляду адміністративної справи ніким не оспорені. Також відповідач стверджує, що відомості, зібрані позивачем щодо об`єкта реконструкції, не свідчать про проведення ним позапланової перевірки відповідача. Ці відомості повинні були перевірятися саме під час позапланової перевірки зі складанням відповідного акту, а вже потім подаватися як докази до суду. Оскільки відомості наведені позивачем не перевірялися, додані до позову докази не можуть бути допустимими і достовірними у розумінні вимог ст. ст. 74-75 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідач вважає, що дії позивача з проведення позапланової перевірки не відповідають вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку №553, вчинені за відсутності достатніх та необхідних правових підстав, без дотримання законодавчо визначеної процедури призначення позапланової перевірки та оформлення її результатів, з порушенням принципу належного урядування, а відтак, - є протиправними. 
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. 
Як вбачається з матеріалів справи, Департамент зареєстрував замовникові будівництва ОСОБА_1 повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CC1) на об`єкт будівництва: «Реконструкція нежитлового приміщення №82 за адресою: АДРЕСА_1 » від 29.06.2021 № КВ 051210624626. 
Наказом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24.09.2021 №1085 зобов`язано управління контролю за будівництвом 6 / 16 Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснити проведення позапланової перевірки ОСОБА_1 ; товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл-Актив», особи відповідальної за проведення технічного нагляду Слободяника Миколи Петровича, особи відповідальної за проведення авторського нагляду Тімофєєвої Ксенії Миколаївни, на предмет дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил на об`єкті будівництва: «Реконструкція нежитлового приміщення № 82 за адресою: вул. Милославська, буд.39/48 у Деснянському районі м. Києва». 
На підставі вищевказаного наказу Департаментом видано направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 24.09.2021. Згідно якого заступник начальника інспекційного відділу №3 управління контролю за будівництвом ОСОБА_3 направляється для здійснення позапланової перевірки на об`єкті «Реконструкція нежитлового приміщення № 82 за адресою: вул. Милославська, буд.39/48 у Деснянському районі м. Києва». Строк дії направлення з 27.09.2021 до 08.10.2021. 
Судом встановлено, що замовником будівництва ОСОБА_1 у повідомленні про початок виконання будівельних робіт від 29.06.2021 № КВ051210624626 наведені наступні дані, зокрема: проєктна документація розроблена ТОВ «Рітейл-Актив», під керівництвом головного архітектора проєкту ОСОБА_4 (серія та номер кваліфікаційного сертифіката АА №003513) та затверджена замовником 05.06.2021; загальна площа об`єкта відповідно до проєктної документації - 112,4 кв. м; характеристика житлових будинків (за наявності): загальна площа нежитлових приміщень об`єкта будівництва - 110,6 кв. м; містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не надаються згідно п. 25 Переліку об`єктів будівництва, для проєктування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06.11.2017 №289 (реконструкція житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації та функціонального призначення, розміщення в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення); земельна ділянка не використовується відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону (реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою). 
Посадовою особою Департаменту в рамках проведення перевірки здійснено виїзд на вказаний вище об`єкт будівництва. 
Під час виїзду на місце замовник будівництва та/або уповноважені особи відповідача були відсутні, у зв`язку з чим Департамент письмово запросив суб`єктів містобудування з документами, необхідними для проведення перевірки.
Однак на це запрошення ОСОБА_1 та/або уповноважені особи останнього до Департаменту не з`явились, документів необхідних для проведення перевірки не надали. Крім того, посадовою особою Департаменту під час виїзду на місце, проведено фотофіксацію об`єкта будівництва, якою підтверджуються, зокрема факт виїзду посадової особи Департаменту на об`єкт будівництва з метою проведення перевірки. 
Також, Департамент в рамках розпочатої перевірки сформував інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.09.2021 номер інформаційної довідки 277266168, 7 / 16 приміщення № 82, загальною площею - 110,6 кв. м на АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 8713, виданий 23.12.2020, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буглак О.Г.; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 07.04.2021 ФОП ОСОБА_2 . Також у Державному реєстрі міститься інформація, зокрема, щодо листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 14.01.2021 № 279/0/06/27-21. 
У зв`язку з цим, Департамент листом від 30.09.2021 №073-8572, звернувся до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо надання копії листа від 14.01.2021 №279/0/06/27-21. 
Департамент містобудування та архітектури листом від 05.10.2021 №055-23784, надав копію листа від 14.01.2021 №279/0/06/27-21, в якому зазначено, що надає дозвіл на переведення житлового приміщення (квартири, житлового будинку) у нежитлове без визначення його функціонального призначення (використання) за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_1 , за умови виконання наступних пунктів: при зміні функціонального призначення об`єкта нерухомого майна отримати вихідні дані для проєктування, у разі реконструкції або реставрації; розробити, погодити та затвердити в установленому порядку проєктно-кошторисну документацію; забезпечити дотримання вимог законодавства щодо порядку виконання будівельних робіт; забезпечити прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію; роботи виконати відповідно до Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051. Департамент містобудування та архітектури листом від 05.10.2021 №055-23784, також повідомив, що містобудівні умови та обмеження на об`єкт реконструкції по АДРЕСА_1 не надавались. Разом з тим, у Реєстрі будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, невід`ємною архівною складовою частиною якого є єдиний реєстр документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, також відсутня інформація щодо видачі/реєстрації документів, які дають право на виконання будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єкта, зокрема, щодо реконструкції квартири в нежитлове приміщення №82 на АДРЕСА_1 загальною площею – 110,6 кв. м. 
Позивач вважаючи, що замовником будівництва ОСОБА_1 наведені недостовірні дані у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CC1) від 29.06.2021 № КВ 051210624626 на об`єкт «Реконструкція нежитлового приміщення № 82 на вул. Милославській, 39/48 у Деснянському районі м. Києва» в частині необхідності отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та затвердженої проєктної документації, чим порушено вимоги абз. 3 ст. 23 Закону України «Про архітектурну діяльність» та абз. 1 ч. 1 ст. 31, ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 
Відтак, звернувся до суду з даним позовом про припинити право на таких виконання будівельних робіт. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке. 
Згідно ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. 
Згідно з п. 1 Положення про Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01.10.2015 №978 (зі змінами) (далі - Положення №978), Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який підпорядкований Київському міському голові, підзвітний і підконтрольний Київській міській раді. Департамент, у межах, делегованих Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» державних повноважень, є підконтрольним центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. 
Відповідно до п.п. п.п. 4.3, 4.6, 4.7, 4.8 п. 4 Положення № 978 Департамент, зокрема: надає, отримує, реєструє, повертає документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт з підстав, визначених законом; приймає в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає та відмовляє у видачі сертифікатів, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації та повертає такі декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків); у разі виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проєкту або будівельного паспорта, а також у разі набрання законної сили судовим рішенням про скасування містобудівних умов та обмежень Департамент звертається до суду із позовом про скасування реєстрації такої декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення. 
Здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проєктної документації, будівельних норм і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проєктування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рівень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт, виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проєктною документацією, щодо створення об`єкта будівництва. 
Департамент здійснює повноваження щодо державного архітектурно-будівельного контролю в місті Києві та дозвільно-реєстраційних функцій стосовно об`єктів незначного (CC1) та середнього (СС2) класу наслідків (відповідальності) на території міста Києва, з 12.10.2016. Механізм набуття права на виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI), Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466 (далі - Порядок №466). 
Відповідно до ст. 34 Закону №3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CC1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, 9 / 16 які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля». 
Відповідно до п. 13 Порядку №466 повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, та повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CC1) (далі - повідомлення), повідомлення про зміну даних у зазначених повідомленнях за формою згідно з додатками 1, 2 і 2-1 до цього Порядку подається замовником (його уповноваженою особою) до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет шляхом подання засобами програмного забезпечення Єдиного державного веб-порталу електронних послуг або заповнюється та надсилається рекомендованим листом з описом вкладення до центру надання адміністративних послуг. 
Згідно п. 11 Порядку № 466, замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні, за виконання будівельних робіт без подання повідомлення та за порушення вимог, визначених цим Порядком, відповідно до Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Аналізуючи вказані норми, вбачається, що подання замовником будівництва інших документів, окрім примірника документа відповідної форми, законодавством у сфері містобудівної діяльності не передбачено. 
Судом встановлено, що Департамент зареєстрував замовникові будівництва ОСОБА_1 повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CC1) на об`єкт будівництва: «Реконструкція нежитлового приміщення № 82 на вул. Милославській, 39/48 у Деснянському районі м. Києва» від 29.06.2021 № КВ 051210624626. 
Відповідно до п. 8 Порядку №466 контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт здійснюється відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю. 
Статтею 41 Закону №3038-VI визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проєктувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. 
Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проєктувальниками, підрядниками, сертифікованими відповідальними виконавцями робіт, підприємствами, що надають технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта будівництва, та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, визначена Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі - Порядок № 553). 
Згідно з п. 5 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. 
Відповідно до п. 7 Порядку №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. 
Підставами для проведення позапланової перевірки, зокрема є необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів. 
Під час проведення позапланової перевірки підлягають контролю виключно питання, які стали підставою для проведення такої перевірки. Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів. Повторне проведення позапланової перевірки за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для раніше проведеної позапланової перевірки об`єкта будівництва чи суб`єкта містобудування, забороняється, крім випадків невиконання вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. 
Судом встановлено, керуючись ст. 41 Закону №3038-VI, Порядком № 553, відповідно до наказу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24.09.2021 №1085 та у зв`язку з перевіркою відомостей наведених у зверненні члена правління ЖБК «Зв`язківець-3», посадова особа Департаменту в рамках проведення перевірки здійснила виїзд на вказаний вище об`єкт будівництва. 
Під час виїзду на місце, проведено фотофіксацію об`єкта будівництва. Однак, на місці замовник будівництва та/або уповноважені особи останнього були відсутні, у зв`язку з чим Департамент письмово запросив замовника будівництва ОСОБА_1 до Департаменту з документами, необхідними для проведення перевірки. 
Проте, на призначену дату ОСОБА_1 та/або його уповноважені особи до Департаменту не з`явились, документів необхідних для проведення перевірки не надали. 
Відповідно до п. 9 Порядку №533 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва. 
Згідно до п. 12 Порядку №553 посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані: у повному обсязі, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством; дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із суб`єктами господарювання та фізичними особами; ознайомлювати суб`єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством; за письмовим зверненням суб`єкта містобудування надавати консультативну допомогу у здійсненні державного архітектурно-будівельного контролю. У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, відмови суб`єкта містобудування в наданні документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, відсутності суб`єкта містобудування, якому у визначений цим Порядком строк було надіслано повідомлення про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об`єкті під час перевірки складається відповідний акт. 
Пунктом 13 Порядку № 553 передбачено, що суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки. 
Відповідно до п. 14 Порядку № 553 суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; подавати документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки складається відповідний акт. 
Згідно п. п. 16 та 17 Порядку № 553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. 
У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі припис).
При цьому, у відповідності до п. 18 Порядку № 553 акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку, та керівником суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, або його уповноваженою особою, в останній день перевірки. 
Уніфіковану форму акта, що складається за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час виконання підготовчих та будівельних робіт затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.05.2012 №240 (далі - Наказ Мінрегіону №240), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.07.2012 за № 1116/21428 (додаток №1). Цим же наказом затверджені форми інших обов`язкових документів у сфері здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, включаючи форму направлення для проведення планового (позапланового) заходу - додаток 9 та форму припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил - додаток 3. 
З аналізу наведених норм слідує, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю здійснюють, зокрема позапланові перевірки суб`єктів містобудування на предмет дотримання ними під час здійснення будівництва вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та інших нормативних актів, що регулюють даний вид діяльності та під час здійснення такого контролю мають право на безперешкодний доступ на місце будівництва об`єкта та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню. 
Вказаному праву контролюючого органу кореспондує право суб`єкта містобудування бути присутнім під час здійснення перевірки, або забезпечити присутність своїх представників, в разі дотримання посадовими особами порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. В такому разі допуск до проведення перевірки є обов`язком такого суб`єкта містобудування. 
Як вказано у висновку Верховного Суду по справі №822/836/16, викладеному у постанові від 09.12.2019 недопущення посадових осіб уповноваженого органу до проведення перевірки може виражатись, як у вчиненні будь-яких активних дій з боку суб`єкта містобудівної діяльності або його представників, які фактично перешкоджають здійсненню такого заходу державного архітектурно-будівельного контролю, так і у пасивній поведінці цього ж суб`єкта, який будучи обізнаний про день, час і місце її проведення, свідомо, за відсутності на те поважних причин, не створив належних умов для цього, в тому числі, не забезпечив доступ до об`єкта (документів) перевірки. 
Отже, в порушення вимог ст. 41 Закону №3038-VI, п.п. 9, 16-17 Порядку №553 та Наказу Мінрегіону №240 позивач обов`язково передбаченого акту за результатами проведення ним заходів архітектурно-будівельного контролю та позапланової перевірки не склав. Так само позивачем не був складений Акт про недопуск до перевірки. 
Суд наголошує, що обов`язок доказування, визначений ч.1 ст.77 КАС України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги. 
За ч.2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, тобто на суб`єкт владних повноважень. Звертаючись до суду, позивач зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності. 
Згідно вимог ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а за ч.2 ст.74 КАС України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Законом №3038-VІ чітко визначено вимоги до проведення перевірок та перелік документів і умов за яких вони складаються для фіксування результатів державного архітектурно-будівельного контролю, які можуть бути належними і допустимими доказами. Позивачем ці вимоги законодавства не дотримані. Додані до позовної заяви фото не містять відомостей щодо предмета доказування. 
Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави дійти висновку, що складання такого документа, як фотофіксація об`єкта будівництва за результатами здійснення позапланового заходу державного архітектурно-будівельного контролю, не допускається чинними законодавчими і нормативно-правовими актами, а тому надане позивачем фото будинку не доводить самого факту проведення ним позапланової перевірки, а відтак - не може підтверджувати здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у визначеному законодавством порядку. 
Законодавством регламентовано чітку процедуру проведення органами архітектурно-будівельного контролю перевірок у сфері містобудівної діяльності та підстави для вжиття заходів реагування шляхом звернення до суду з відповідним позовом у разі виявлення недостовірних даних, наведених у повідомленні про початок виконання будівельних робіт чи в зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом. 
Неухильне виконання вказаної процедури контролюючими органами є основною гарантією дотримання принципів державного архітектурно-будівельного контролю та забезпечення непорушності прав суб`єктів, інтересів яких стосуються результати її проведення. 
Разом з тим, у випадку проведення зазначеної перевірки її результати мають бути зафіксовані у відповідному акті, який є джерелом доказів установлених порушень.
При цьому, обов`язку контролюючого органу щодо складання акта за результатами проведеної перевірки кореспондує право суб`єкта містобудівної діяльності отримати копію такого акта, ознайомлюватись з ним, подати свої заперечення, зауваження або пояснення щодо його змісту та/або висновків. 
Водночас, недотримання контролюючим органом означеної процедури нівелює наслідки перевірки та, відповідно, виключає правові підстави для застосування до підконтрольного суб`єкта містобудування заходів реагування.
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 826/2076/15 та від 26.02.2020 у справі № 826/7847/17. 
У постанові від 13.04.2022 у справі № 814/750/17 Верховний Суд зазначив, що прийняттю будь-якого рішення контролюючим органом передує відповідна перевірка, за результатами якої і встановлюється дотримання суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства. 
Подібні висновки також застосовані в постановах Верховного Суду від 27.04.2021 у справі №640/5473/20, від 15.06.2022 у справі №826/15946/17. 
У постанові Верховного Суду від 27.06.2023 у справі №320/9108/21 наголошено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у формі планових і позапланових перевірок, за його результатами посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок та оформлення її результатів є належними та допустимими доказами наявності порушень з боку суб`єкта містобудування, у тому числі й здійснення самочинного будівництва. Своєю чергою недотримання контролюючим органом вимог Порядку №553 щодо оформлення результатів перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої. Зазначені вимоги не є формальними, оскільки за приписами ст. 41 Закону №3038- VI та Порядку № 553 саме під час перевірки встановлюється дотримання законодавства при розробці проєктної документації, достовірність інформації в деклараціях про початок будівельних робіт та готовність об`єкта до експлуатації, у тому числі щодо права проведення будівельних робіт, власності, обсягу робіт та площі приміщень. Суд не ототожнює за правовими наслідками, передбачене п. 7 ч. 3 ст. 41 Закону №3038-VI право органу контролю на отримання від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документів з її оцінкою органом контролю, оскільки за змістом цієї норми інформація отримується саме для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. За сталою судовою практикою такої інформації достатньо для певних рішень органу контролю лише у випадках очевидних порушень, у тому числі (…), встановлених фактів іншими органами контролю. Водночас колегія суддів наголошує, що недотримання позивачем вимог проведення та оформлення перевірки не позбавляє контролюючий орган права виконати покладені на нього обов`язки щодо перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації та перевірки наявності або відсутність факту самочинного будівництва об`єкта та належного оформлення результатів перевірки». 
Згідно вимог ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Отже, судом встановлено, що позивачем порушено процедуру проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил на об`єкті будівництва: «Реконструкція нежитлового приміщення № 82 на вул. Милославській, 39/48, у Деснянському районі м. Києва», таким чином позивач безпідставно звернувся до суду з даним адміністративним позов, оскільки, фактично перевірка ним проведена не була, що, виключає правові підстави для застосування до підконтрольного суб`єкта містобудування заходів реагування. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 КПС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). У рішенні ЄСПЛ від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України зазначено, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків. 
Суд також застосовує практику ЄСПЛ у справі «Беслер проти Італії» у рішенні від 05.01.2000, де зазначено, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч. 1 ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним. 
Крім того, у рішенні від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав» проти України» ЄСПЛ наголошено, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами, воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства. 
У рішенні ЄСПЛ «Єтретч проти Об`єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії» від 24.06.2003 зазначено, що особа - суб`єкт приватного права, не може відповідати за помилки державних органів при виконанні ними своїх повноважень, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що ними під час виконання своїх повноважень допущено помилки». 
У висновках ЄСПЛ, викладених у рішеннях від 23.09.1982 по справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11.03.2003 «Новоселецький проти України», та від 01.06.2006 по справі «Федоренко проти України», наголошено на необхідності дотримання справедливої рівноваги між інтересами публічними та приватними шляхом забезпечення пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою. 
При розгляді даної справи суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно надати відповіді на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. 
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»: принцип пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії». 
З огляду на наведене суд надав правову оцінку визначальним доводам сторін. Відсутність у даному рішенні правової оцінки окремих доводів сторін жодним чином не відобразилось на повноті та об`єктивності дослідження судом обставин справи та не вплинуло на результат розгляду даної справи. 
Щодо відповідності чи невідповідності вимогам чинного законодавства України проєкту реконструкції нежитлового приміщення № 82 на вул. Милославській, 39/48 у Деснянському районі міста Києва, суд зазначає таке. 
Судом встановлено, що позивачем не було проведено належної позапланової перевірки дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил на об`єкті будівництва, тому суд не може, в межах даної справи оцінювати чи дійсно відповідачем були порушенні такі вимоги законодавства на вказаному вище об`єкті будівництва. 
Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. 
Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. 
Згідно з п. 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проєктом нормативно-правового акта. 
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Відтак, дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. Лише позивач наділений виключними повноваженнями щодо встановлення факту відповідності чи невідповідності вимогам чинного законодавства України проєкту реконструкції нежитлового приміщення № 82 на вул. Милославській, 39/48 у Деснянському районі міста Києва, за умови проведення належної перевірки, відповідно до вимог містобудівного законодавства, вказаного об`єкту будівництва. 
Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В даній адміністративній справі обов`язок доказування правомірності своїх рішень, дії чи бездіяльності покладається на позивача. 
Проте, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості своїх позовних вимог. 
Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на те, що суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, то не підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір.
Щодо стягнення з позивача на корить відповідача судових витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. 
Відповідно до ч.5 ст.139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За змістом ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За правилами ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Суд зазначає, що розгляд даної адміністративної справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.
При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 262 КАС України).
Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частинами 2, 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно зі ст. 30 Закону №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).
За вимогами ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вже було зазначено вище, ч.5 ст.139 КАС України визначає, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Європейським судом з прав людини від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п.п. 268, 269).
Згідно з висновком, сформованим Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), від 28.11.2002, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.
До матеріалів справи на підтвердження складу та розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано копії:
- Ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Штиря Б.В. відповідачу ОСОБА_1 серія ВА №1075532; 
- Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КР №000301; 
- Договір №09/05/2025-5 про надання професійної правничої допомоги від 09.05.2025;
- Розрахунок суми гонорару за надану професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. 
Отже, витрати в розмірі 10 000,00 грн на професійну правничу допомогу адвоката дійсно понесені відповідачем та підтверджено належними і допустимим доказами.
Дослідивши вказані вище письмові докази, суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних судових витрат.
Предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.
У цій справі, суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення відповідачем суми коштів із критеріями, встановленими ч. 5 ст. 134 КАС України, виходить із такого:
- дана справа відноситься до справ незначної складності;
- розгляд справи хоча проведено в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін;
- дана справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання;
- представником відповідача в межах розгляду цієї справи, подано відповідь на відзив та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи;
Суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відтак, суд дійшов висновку, що заявлений представником відповідача до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та непропорційним до предмета спору, а тому належить зменшити до 5000,00 грн.
Щодо іншої частини витрат на професійну правничу допомогу, то її повинен понести відповідач.
Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд 
В И Р І Ш И В : 
у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 
Судові витрати розподілу не підлягають. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (код ЄДРПОУ: 40224921, адреса місцязнаходження: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 32-А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ) витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 50000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. рівно.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та підписано 15.04.2026. 

Суддя Потабенко В.А.