Справа № 446/406/25 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2026 м.Кам`янка-Бузька
Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
з участю прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника    ОСОБА_5 
потерпілої ОСОБА_6 
представника потерпілої ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Камянка-Бузька Львівської області кримінальне провадження № 12024141420000236 від 11 вересня 2024 про обвинувачення:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. смт. Запитів Кам`янка-Бузького району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого на приватному підприємстві «Максимус Центр», пенсіонера, одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 299 КК України,-
встановив:
11.08.2024 в період часу з 08.00 год до 09.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в смт. Запитів Львівського району Львівської області за адресою: вул. Київська, 119, біля місцевої амбулаторії, нехтуючи існуючими правилами і нормами поведінки у суспільстві, відношенням до тварин в порушення вимог ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», якими передбачено, що при поводженні з тваринами не допускається нанесення побоїв, травм, вбивство, отруєння тварин, та забороняються інші дії чи бездіяльність, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, маючи намір направлений на жорстоке поводження з твариною, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи умисно, з мотивів явної непвани до суспільства, грубо порушуючи суспільні відносини , що забезпечують загальноприйняті моральні принципи щодо поводження з тваринами, умисно здійснив два постріли з невстановленої зброї по собаці породи «Хаскі» на прізвисько « ОСОБА_8 », яка належала потерпілій ОСОБА_9 . 
Внаслідок вчинених дій ОСОБА_4 спричинив собаці в ділянці голови вогнепальні травматичні ушкодження, внаслідок чого у неї виникли переломи кісток черепа, кровотеча, травматичний шок, серцево-судинна та легенева недостатності, що завдали собаці болісний характер, фізичні страждання та призвело до загибелі тварини.
Своїми діями, ОСОБА_4 жорстоко поводився з твариною, що належить до хребетних, і такі його дії призвели до загибелі тварини, вчинене із хуліганських мотивів, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 299 КК України.
В ході судового розгляду пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення, щодо фактичних обставин справи державним обвинувачем не уточнювалося, а підтримувалося в обсязі обвинувального акту.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав. Дав пояснення що не знайомий із потерпілою та не має жодного відношення до загибелі собаки. Він проживає у смт. Запитів та має велике господарство, займається вирощування качок та курей. Він ніколи не мав зброї та під час обшуку поліція не знайшла рушниці. Вказав про те що не стріляв у собаку та не вчиняв кримінального правопорушення. Просив суд визнати його невинуватим та виправдати. 
Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України, його вина в даному кримінальному правопорушенні стверджується показами потерпілої, свідків, протоколами слідчих дій та іншими письмовими доказами, що є в матеріалах кримінального провадження.
Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні дала пояснення що вона була власником собаки породи «Хаскі» на прізвисько « ОСОБА_8 » віком 5 років. Собака була дружня і не агресивна та інколи бігала по вулиці, бавилась з дітьми. 11.08.2024 собака була на вулиці та не повернулась додому. Сусіди повідомили її що чули постріли та вона знайшла собаку яка вже була не живою. Вона повідомила поліції, була проведена експертиза яка встановила що собаку застрелили. Розповіла про те, що був випадок коли собака подушила курей однак вона відшкодувала кошти за це. Те що її собаку застелили було для неї дуже сильним потресінням та вона вважає що ОСОБА_4 повинен понести покарання за те що він вчинив. 
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дала свідчення про те, що потерпіла ОСОБА_9 її знайома. ОСОБА_11 подзвонила до неї зранку в неділю та сказала що до неї подзвонила сусідка і що собака лежить біля дороги. Вона разом із потерпілою поїхали та побачила собаку яка була не живою. Про даний випадок повідомили поліцію. Також зробили рентген де з`ясувалось що собаку застрелили. На голові у собаки було дві рани. Було видно що в собаки кульове поранення але ніхто не міг зрозуміти хто це зробив.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дала свідчення про те, що потерпіла ОСОБА_9 є її донькою. Донька подзвонила до неї та розповіла про те що собаку застрелив сусід, у неї була істерика та вона була дуже засмучена. Соака була дуже доброю однак інколи втікала на вулицю. Скарг від сусідів не було ніяких.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дав покази про те що приїхав в смт. Запитів в пошуках роботи. Він ішов по вулиці та побачив як чоловік вийшов із-за гаражу і вистрелив гвинтівкою в собаку. В собаку стріляв обвинувачений ОСОБА_4 та він здійснив 2-3 постріли. Після чого він розвернувся та пішов, однак на наступний день знайшов цю новину в інтернеті та побачив що шукають свідків тому прийшов в поліцію та розповів про все що бачив. 
Свідок ОСОБА_14 в судовому засідання дала покази про те що вона являється донькою обвинуваченого та вона дізналась про цю подію із інтернету. Цього дня зранку мама попросила тата загнати качок та і він разом із її чоловіком це зробили. Після цього вони повернулись та того дня ввечері святкували день народження її сина. Це було 6-7 серпня. ЇЇ батько ніколи не ходив на полювання та не мав зброї.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні дала покази про те, що того дня їм втекли качки та вона попросила чоловіка їх загнати. Чоловік взяв палку та загнав качок. Зазначила про те щ її чоловік був одягнений у шортах майці та жовтій кепці. У нього не було рушниці та він ніколи не ходив на полювання. Були випадки коли качок загризали собаки.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні дала покази про те що вона проживає в селищі Запитів та знає обвинуваченого та потерпілу. 11.08.2024 вона була у хліві по чула вистріл а тоді скавчання собаки. Про те що відбулось вона розповіла працівникам поліції.
З реєстрації заяви ОСОБА_9 від 13.08.2024 про те, що 11.08.2024 о 08.00 год. В смт.Запитів по вул. Київській 119 невідома особа заподіяла смерт її собаці породи «Хаскі».
Поясненнями ОСОБА_17 від 19.08.2024 про те, що він бачив як двоє чоловків візуально знайомих йому ОСОБА_18 та ОСОБА_19 вийшли зі сторони городів повз пожежне озеро та в цей час вибіг собака породи «Хаскі». Чоловік на імя « ОСОБА_19 » здійснив постріл в бік собаки які призвели до її смерті. ОСОБА_19 здійснив чотири постріли в сторону собаки. Після чого вищевказані чоловіки пішли в напрямку городів.Через деякий час йому стало відомо що собака належить ОСОБА_9 .
Заявою ОСОБА_20 на імя начальника Вп №1 Львівського РУП №1 ГУНПу Львівській області у від 13.08.2024 щодо обставин що мали місце 11.08.2024.
Довідкою від 11.08.2024 про те що при проведенні рентгенологічного дослідження трупа собаки породи «Хаскі» на рентген знімках було виявлено стороннє тіло в районі голови черепної коробки.
Рентгензнімками трупа собаки породи «Хаскі`та фотографіями із зображенням трупа собаки.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.08.2024.
Протоколом огляду місця події від 02.10.2024 із фототаблицею по факту огляду собаки породи «Хаскі».
Висновком судово-ветеринарної експертизи від 07.01.2025 № 26-12.04 відповідно до якої причиною смерті собаки став травматичний шок, що супроводжується розвитком серцево-судинної недостатності, які виникли унаслідок двох вогнепальних сліпих, кульових поранень голову; після нанесеної вогнепальної травми у тварини виникли переломи кісток черепа,кровотеча, травматичний шок, серцево-судинна тта легнева недостатності. За характером пошкоджень,виявлених у трупі собаки, нанесені рани носили болсний характер іспричинили фізичні страждання тварини перед смертю.
Постановою про визнання та приєднання речового доказу до кримінального провадження від 11.01.2025.
Висновком експерта від 27.01.2025 за № СЕ -19/114-25/1134-БЛ згідно якого наданий деформований фрагмент кулі № 1 та деформована куля № 2 являються склаадовимичастинами боєприпасів,кулями патронв кільцевого запалювання калібру 5,6 мм до вонепальної нарізної зброї,ряду мисливських (спортивних) гвинтівок та карабінів.
З протоколу про проведення слідчого експерименту від 19.02.2025 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 розповів про події які мали місце 11.08.2024 в смт.Запитів Львівського району Львівської області.
З протоколу про проведення слідчого експерименту від 13.01.2025 року вбачається, що свідок ОСОБА_13 розповів про події які мали місце 11.08.2024 в смт.Запитів Львівського району Львівської області.
З протоколу про проведення слідчого експерименту від 03.01.2025 року вбачається, що свідок ОСОБА_17 вказав на місце події де він знаходився 11.08.2024 року біля 08:00 год., місце звідки він побачив обвинуваченого , в смт.Запитів Львівського району Львівської області.
Протоколом предявлення особи для впізнання за фотознімками від 04.01.2025 згідно якого свідок ОСОБА_13 впізнав особу № 3 на фотографії, а саме обвинуваченого ОСОБА_4 , як особу яка здійснила постріли у собаку 11.08.2024 в смт.Запитів Львівського району Львівської області.
Досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази сторони обвинувачення, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказівз точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, свідчать про те, що стороною обвинувачення доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 299 КК України вчинено ОСОБА_4 , зважаючи на наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до ч.1 ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
За змістом ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення).
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Предмет доказування в конкретному кримінальному провадженні, тобто сукупність передбачених кримінальним процесуальним законом обставин, встановлення яких необхідно для вирішення кримінального провадження, залежить від того, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення обвинувачується особа, оскільки кримінальні правопорушення різняться за об`єктом, об`єктивною та суб`єктивною сторонами, суб`єктом. Пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення з кваліфікацією її дій за статтею (частиною статті) КК, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона буде доводити перед судом.
Відповідно до положень ст. 92 КПК УКраїни, у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Стаття 84 КПК України визначає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно статей 85 та 86 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Стаття 87 КПК України визначає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованихКонституцієюта законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист.
Суд дотримався норм, визначених статтями 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу суд розглянув відповідно до вимог закону.
При оцінці представлених суду доказів, суд виходить з загальних принципів кримінального судочинства, положеньКПК України, статей 84, 85, 86, 89 КПК України, практики Європейського суду з прав людини та практики Верховного суду.
Дотримання стандартів справедливості провадження досягається через дотримання прав сторони захисту з урахуванням якості доказів сторони обвинувачення, включно з вирішенням питання про те, чи породжують сумнів щодо їх надійності або точності обставини, за яких їх було отримано, чи були використані у провадженні докази, отримані з порушенням права на захист.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі № 688/788/15-к від 04 липня 2018 року, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Суд зазначає, що він обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення. Суд при розгляді кримінальних проваджень не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.
У відповідності до вимог ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд, поряд з іншим, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Тобто, сторона обвинувачення, поряд з іншими питаннями, повинна довести перед судом належними та допустимими доказами той факт, що мало місце діяння, зазначене у обвинуваченні, що таке діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України, що обвинувачений ОСОБА_4 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Дослідивши клопотання сторони захисту про очевидну недопустимість ряду доказів, зокрема протоколу предявлення особи для впізнання та протоколів проведення слідчих експериментів, суд приходить до висновку , що таке клопотання є безпідставним. Зокрема, щодо протоколу предявлення особи для впізнання від 04.01.2025 відповідно до якого свідок ОСОБА_21 впізнав обвинуваченого ОСОБА_22 суд зазначає про те, що закон допускає впізнання за фотознімками або матеріалами відеозапису в разі необхідності, а відтак такий доказ здобутий у порядку визначеному процесуальним законом.
Щодо визнання недопустими протоколів проведення слідчих експериментів із свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_17 то на думку суду матеріали кримінального провадження містять достатні підстави для висновку про те, що протоколи слідчих експериментів відповідають вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статей 104, 105 КПК, а саму слідчі дії проведено за правилами та в порядку, передбаченими ст. 240 цього Кодексу, з дотриманням встановленої кримінальним процесуальним законом процедури проведення слідчого експерименту за участю свідків та процесуальних гарантій, що виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від свідка у ході слідчого експерименту.
Доказ, отриманий у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, відповідно до ст. 86 КПК є допустимим. У той же час у матеріалах провадження відсутні підстави, визначені ст. 87 цього Кодексу, для визнання протоколів слідчих експериментів недопустимим доказом.
Оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 винний в у жорстокому поводженні з твариною, що відносяться до хребетних, вчиненому з хуліганських мотивів, що призвело до загибелі тварини, тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 299 КК України.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий , по місцю проживання характеризується позитивно, пенсіонер, інвалід третьої групи, працюючий на посаді службовця на складі ТзОВ «Максимус Центр» одружений, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває .
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено .
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено .
Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 та наведені обставини справи суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому в межах санкції статті ч.1 ст. 299 КК України у виді позбавлення волі та про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і вважає за можливе прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України..
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд 
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 299 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Речові докази: -дві металеві кулі вилучені з тіла собаки залишити при матеріалах справи.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової ветеринарної експертизи № СЕ-19/114-25/1134-БЛ від 27.01.2025 у розмірі 3183 грн. 60 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою, через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Суддя          ОСОБА_1