Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року 	справа № 580/12894/25 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Канівської міської ради Черкаської області про визнання протиправним та скасування рішення,
встановив:

ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Канівської міської ради Черкаської області (далі – Канівська міська рада, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Канівської міської ради VIII скликання від 04 листопада 2025 року щодо надання дозволу виконавчому комітету Канівської міської ради Черкаської області на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту на частину земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 7122088900:02:001:0458,/07.02/ право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, яка розташована в адміністративних межах Канівської міської ради Черкаської області села Хмільна (в межах населеного пункту).
В обґрунтування позовних вимог представниця позивачки зазначила, що рішенням відповідача від 23.01.2025 № 21-34 вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачці, а рішення відповідача від 04.11.2025 № 24-18 стосується надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо однієї земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер: 7122088900:02:001:0458. При цьому заява позивачки від 28.12.2021 розглянута на сесії Канівської міської ради 23.01.2025, тобто після встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі № 580/6323/24, а заява щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації на право проїзду подана 14.10.2025 і уже в протоколі засідання сесії на 30.10.2025 внесена в порядок денний та відповідно 04.11.2025 прийняте рішення.
Ухвалою від 25 листопада 2025 року суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
10.12.2025 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача просила у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.12.2025 власником земельної ділянки з кадастровим № 7122088900:02:001:0458 є Канівська міська рада Черкаської області. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Оскаржуваним рішенням Канівська міська рада Черкаської області лише надала дозвіл виконавчому комітету Канівської міської ради (а не конкретній особі) на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту на частину земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 7122088900:02:001:0458, /07.02/ право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, яка розташована в адміністративних межах Канівської міської ради Черкаської області села Хмільна (в межах населеного пункту). Враховуючи той факт, що позивач не являється ані власником, ані орендарем земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 7122088900:02:001:0458, а лише є де факто її користувачем на даний час, то приймаючи спірне рішення відповідач ніяким чином не порушив права позивача.
16.12.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представниця позивача вказала на його необґрунтованість, зазначивши, крім доводів аналогічних тим, які зазначені у позові, що спірним рішенням відповідач порушує право позивача на отримання земельної ділянки у власність. Звернула увагу суду, що між позивачем і відповідачем вже існують домовленості, такі як передача у власність земельної ділянки, проте після закінчення обставин, які наразі унеможливлюють такі дії. Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права. Вказала, що згідно акту погодження меж земельної ділянки та встановлення межових знаків, відсутні відомості про наявний шлях, оскільки земельна ділянка кадастровий номер: 7122088900:02:001:0458 знаходиться безпосередньо до місця проживання позивачки. Крім того зазначила про цільове призначення земельної ділянки, а саме, “для ведення особистого селянського господарства”. Вказала, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за кадастровим номером: 7122088900:02:001:0458, її цільове призначення /01.03/ для ведення особистого селянського господарства, тоді як в оскаржуваному рішенні вже змінено цільове призначення та зазначається та ж саме земельна ділянка, проте цільове призначення /07.02/ право проїзду на транспортному засобів по наявному шляху. Також звернула увагу, що відповідно до Класифікатора видів цільового призначення земель цільове призначення землі з кодом 07.02 в Україні означає “Для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту”.
16.12.2025 до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якій представниця відповідача вказала, що наказ Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548, яким було затверджено Класифікатор видів цільового призначення земель та встановлював цільове призначення землі з кодом 07.02 – “Для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту”, втратив чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 22.03.2023 № 548. У свою чергу, вид цільового призначення земельної ділянки складається із п`ятизначного коду виду цільового призначення та його назви, зазначених у додатку 59 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою № 1051 від 17.10.2012 Кабінету міністрів України. Додатком 6 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затверджено Перелік обмежень щодо використання земель та земельних ділянок і код 07.02 даного Переліку означає “Право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху”, у зв`язку із чим вважає безпідставними покликання представниці позивача щодо зміни цільового призначення земельної ділянки та порушенні прав позивача. Оскаржуване рішення не змінює цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером 7122088900:02:001:0458/01.03/, натомість відповідач, як власник земельної ділянки, має право щодо встановлення обмежень щодо її використання.
26.01.2026 до суду надійшли додаткові пояснення у якому представниця позивача, крім доводів, які зазначені у позові та відповіді на відзив, зазначила, що у межах села Хмільна відсутній затверджений план села, а тому і відсутні план доріг.
Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд зазначає таке.
Суд встановив, що рішенням від 23.01.2025 № 21-34 Канівська міська рада вирішила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер: 7122088900:02:001:0458, /01.03/ для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративних межах Канівської міської ради Черкаської області села Хмільна (в межах населеного пункту), без передачі у власність гр. ОСОБА_1 (відповідно до підпункту 5 пункту 27 розділу X Земельного кодексу України).
В подальшому, Канівська міська рада прийняла рішення від 04.11.2025 № 24-18 яким надала дозвіл Виконавчому комітету Канівської міської ради Черкаської області на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту на частину земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 7122088900:02:001:0458, /07.02/ право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, яка розташована в адміністративних межах Канівської міської ради Черкаської області села Хмільна (в межах населеного пункту).
Позивачка вважає спірне рішення відповідача протиправним, а тому звернулась у суд з цим позовом.
Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (далі – ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Статтею 12 ЗК України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад, до яких належить розпоряджання землями територіальних громад.
Згідно з частинами 1, 2 статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.
Частиною 1 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Статтею 98 ЗК України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). 
Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. 
Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею (ч. 3 ст. 98 ЗК України). 
Згідно із пунктом “б” статі 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів, зокрема: право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.
Аналіз зазначених положень ЗК України вказує на те, що право земельного сервітуту - це право на обмежене користування чужою земельною ділянкою, яке не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.
Суд встановив, що згідно з інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.12.2025 власником земельної ділянки з кадастровим № 7122088900:02:001:0458 є Канівська міська рада Черкаської області.
Суд зазначає, що право позивачки на отримання земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер: 7122088900:02:001:0458 у власність, після завершення дії воєнного стану, підтверджується рішенням Канівської міської ради Черкаської області від 23.01.2025 № 21-34. У свою чергу, надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту на частину земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 7122088900:02:001:0458 жодним чином не впливає на право позивачки у подальшому отримати зазначену земельну ділянку у власність, оскільки, як зазначалось вище, право земельного сервітуту - це право на обмежене користування чужою земельною ділянкою, яке не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.
З урахуванням зазначеного суд відхиляє, як необґрунтовані покликання представниці позивача про порушення спірним рішенням права позивачки на отримання земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер: 7122088900:02:001:0458 у власність.
Суд також відхиляє покликання представниці позивача про те, що заява позивачки була подана до внесення змін до Перехідних положень Земельного кодексу України, оскільки рішення/дії/бездіяльність відповідача щодо не передання позивачці у власність земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер: 7122088900:02:001:0458 не є предметом цього спору.
Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для ухвалення рішення по суті спору.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.
Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Учасники справи:
1) позивачка – ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );
2) відповідач – Канівська міська рада Черкаської області (19003, Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Канів, вул. Захисників України, 3, код ЄДРПОУ 33362991).
Рішення складене у повному обсязі та підписане 24.03.2026.

Суддя 	Василь ГАВРИЛЮК