ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

13 квітня 2026 року	Справа № 160/19011/24 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРУТАЛІЯ» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРУТАЛІЯ» до Дніпровської митниці, подана через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» представником позивача - адвокатом Хозяїновим Володимиром Валерійовичем, у якій позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UA110130/2024/000002/1 від 02.01.2024.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02.01.2024 для митного оформлення товару – мандарини свіжі, імпортованого Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРУТАЛІЯ» відповідно до контракту № 0111-39 від 01.11.2023, укладеного з компанією AGROYOL DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина), було подано до Дніпровської митниці електронну митну декларацію № 24UA110130000056U6, у якій митну вартість визначено за ціною договору. Разом з ЕМД декларантом було надано усі необхідні для митного оформлення товару документи. 02.01.2024 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA110130/2024/000002/1, яким митну вартість скориговано за резервним методом. Товар було випущено у вільний обіг за поданою митною декларацією № 24UA110130000077U4 від 02.01.2024 з доплатою митних платежів. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, оскільки для підтвердження заявленої митної вартості товарів було надано митному органу всі наявні документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України (далі також – МК України), які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів та не містили розбіжностей. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, які безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. Документи щодо оплати товару були відсутні у позивача на момент здійснення митного оформлення товарів за ЕМД. Згідно з додатковою угодою № 1 від 14.12.2023 до контракту (яка надавалась відповідачу разом з ЕМД) оплата товару здійснюється з відстроченням платежу протягом 60 діб. Вартість товару за інвойсом було включено до митної вартості за ЕМД. Відповідачем не зазначено, яким чином відсутність відомостей щодо якісних характеристик товару впливає на визначення митної вартості. Твердження відповідача про те, що відомості щодо номеру рахунку, зазначені у митній декларації країни відправлення, не відповідають номеру рахунку, наданого до митного контролю, не відповідає змісту декларації країни відправлення (Туреччина), у якій в графі 44 міститься зазначення саме електронної фактури (TPS E-Fatura) про сплату митних платежів, а не інвойсу постачальника (E-Fatura). Міжнародна товарно-транспортна накладна CMR за ЕМД містить єдине місце завантаження і місце її складення – місто EDIRNE. Згідно з п. 4.2 контракту (у редакції додаткової угоди від 14.12.2023) відвантаження товару здійснюється на умовах FCA або CPT відповідно до правил INCOTERMS-2020 у строк, погоджений сторонами. Відповідач неправомірно дійшов висновку про наявність сумнівів щодо невключення до складу митної вартості товарів за ЕМД транспортних витрат. У картці відмови за ЕМД зазначено про необхідність надання перекладу товаросупровідних документів, складених іноземною мовою, однак декларант не повинен надавати, а митний орган витребувати переклади документів, оскільки такі документи складені мовами міжнародного спілкування. Митний орган витребував додаткові документи за відсутності належних правових підстав, у тому числі обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості товару, а також не вказав, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими та які саме додаткові документи мають їх підтвердити. Приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів, відповідач не навів пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. Відповідач скоригував митну вартість товару за ЕМД до митної вартості товару, вказавши лише номер та дату відповідної митної декларації. Митний орган не врахував якісні характеристики заявлених до митного оформлення за ЕМД товарів, що призвело до неправомірного визначення митної вартості товару за ЕМД. Митний орган не надав належної оцінки поданим позивачем документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товарів за ціною договору.
Ухвалою суду від 18.07.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
26.07.2024 в порядку усунення недоліків до суду надійшла подана представником позивача у встановлений строк заява про поновлення строку звернення до суду з доданими до неї документами.
Ухвалою від 31.07.2024 поновлено позивачеві строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
15.08.2024 надійшов відзив, у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що за результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень ст. 337 МК України, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості. Контракт від 01.11.2023 № 0111-39 містить відомості щодо умов оплати – 100% передоплата. Наданий до митного контролю рахунок від 29.12.2023 № AG12023000000006 містить умови оплати - передоплата за товар. Відомості щодо якісних характеристик товару відсутні серед наданих до митного контролю документів, таких як сертифікат якості від 29.12.2023 № 29-12/2023-11, від 28.12.2023 № EC/TR A 5242867, сертифікат походження від 29.12.2023 № A 1500568. Митна декларація країни відправлення від 29.12.2023 № 23220400EX00059529 містить відмітку «Mal Mukabili», що означає передоплата за товар, та номер рахунку від 26.12.2023 № 23243160110886033312149/1, який не надавався до митного контролю та є відмінним від заявленого до митного контролю - від 29.12.2023 № AG12023000000006. Комерційна пропозиція від 29.12.2023 б/н містить пропозицію поставки товару на умовах CPT, проте не зазначено пункт такої поставки. При цьому, зазначено єдину ціну, що свідчить про неврахування у вартість товару в повному обсязі вартості транспортних витрат залежно від маршруту доставки до пункту призначення. Вартість не може бути фіксованою на умовах СРТ, оскільки залежить від пункту призначення доставки товару. Згідно з частинами 4, 5 контракту № 0111-39 від 01.11.2023 умовами поставки товару є FCA, однак заявлено у МД умови поставки CPT м. Дніпро Україна. Відповідно до транзитного документа від 29.12.2023 № 23TR22040000720245 відправка товару здійснена з м. KADIKOY/ISTANBUL. Відомості щодо відправлення товару з м. KADIKOY/ISTANBUL додатково підтверджуються транспортним документом CMR від 29.12.2023 № 413640. При цьому гр. 4 CMR містить відомості щодо місця завантаження товару – м. Едірне. Згідно з контрактом від 01.11.2023 № 0111-39 пункт 5.1 містить відомості щодо умов поставки FCA. У контракті зазначена адреса компанії «AGROYOL DIS TICARET LIMITED SIRKETI» (Zuhtupasa Mah. Kolej Sk. Ozlu Apt. No 9, Ic Kapi No 7, Kadikoy, Istanbul, Turkey), та відсутні відомості щодо зміни зазначених умов поставки на інші та порядок таких змін. Враховуючи суттєву відстань між пунктами м. Едірне – KADIKOY/ISTANBUL та відомості щодо навантаження товару в м. Едірне, відомості про відправлення товару з м. KADIKOY/ISTANBUL, враховуючи характер міжнародної угоди, згідно з якою продавець є виробником товару та його відправником, є підстави вважати, що транспортні витрати включені до митної вартості не в повному обсязі. Дані розбіжності щодо пункту відвантаження товару вказують на посередницький характер зовнішньоекономічного контракту, що впливає на числові значення заявленої митної вартості товару. Враховуючи вищезазначене та відмітки у гр. 17, 23 транспортного документа CMR від 29.12.2023 № 413640, згідно з яким перевезення з Туреччини здійснюється українським перевізником ПП «Балаклітц Олександр», є сумніви щодо зазначених умов поставки CPT та/або достовірності даних документа перевезення, оскільки це означає, що компанія «AGROYOL DIS TICARET LIMITED SIRKETI» (Туреччина) уклала договір на перевезення з українським перевізником для доставки товару на адресу покупця. Дані сумніви декларант мав би спростувати шляхом подання договору на перевезення або будь-яких інших транспортних документів, що підтверджують наявність таких відносин між контрагентами. Відповідно до інформації митної декларації країни-відправлення від 29.12.2023 № 23220400EX00059529 митна вартість товару становить 15756,00 дол. США, статистична – 13756,00 дол. США. Різниця в сумі 2000,00 дол. США свідчить про розмір витрат на транспортування товару від місця завантаження - EDIRNE (Туреччина) до місця призначення - Дніпро (Україна). Згідно з даними калькуляції ціни товару б/н від 26.12.2023 у ціну включено вартість транспортування з розрахунку 0,10 дол. США/ кг, що, враховуючи заявлену вагу поставленого товару, становить 2020 дол. США (20200 кг х 0,1 дол.США), що не відповідає даним митної декларації країни-відправлення. Враховуючи вищевикладене, у відповідача під час здійснення митного контролю товару, заявленого МД від 02.01.2024 № 24UA110130000056U6, були достатні підстави для запиту додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. Між декларантом позивача та відповідачем проводилась процедура консультацій. Відповідачем декларанту за вказаною МД надіслано електронні повідомлення про необхідність надати (за наявності) додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, з відповідним обґрунтуванням вищезазначених підстав для запиту додаткових документів, а саме: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) за наявності – транспортні документи. Повідомлено про необхідність надати переклад товаросупровідних документів, складених іноземною мовою, відповідно до вимог п. 2.5 розділу II Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за № 1360/21672. Позивача попереджено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. У відповідь на запит митного органу декларантом позивача надіслано повідомлення від 02.01.2024 про відсутність можливості надати додаткові документи протягом 10 календарних днів відповідно до частини 3 статті 53 МК України, та про завершення митного оформлення товару. З урахуванням листів декларанта позивача відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості. Надані до митного контролю документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з неможливістю застосування інших методів визначення митної вартості, послідовно розглядалася можливість застосування резервного методу визначення митної вартості. Визначена митна вартість товарів ґрунтується на раніше визначеній митній вартості товару, що має схоже призначення, імпортованого за тих же умов поставки, у максимально наближений час з оцінюваним товаром, за тією ж вагою, оформленого за другорядним методом визначення митної вартості, скоригованої декларантом самостійно та визнаної митним органом: товару № 1 - за ЕМД від 01.01.2024 № 24UA401020000007U6 (UA401020/2024/000007) – на рівні 1,00 дол. США/кг. При цьому взято за основу коригування поставку товару «Мандарини свіжі (SATSUMA) – 20300 кг. Цитрусові придатні для вживання в їжу. Упаковані в ящики на піддонах. Без ГМО. Торговельна марка: DOGAN. Виробник: DOGAN CAN ITHALAT IHRACAT. Країна виробництва: TR. Оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 02.01.2024 № UA110130/2024/000002/1 відповідає вимогам чинного законодавства, прийняте у спосіб та в межах повноважень, наданих митним органам законодавством, є обґрунтованим. Різниця митних платежів, що підлягали сплаті згідно з митною вартістю, розрахованою декларантом, та митною вартістю, розрахованою митним органом в оскаржуваних рішеннях становить 33787,20 грн. З урахуванням ціни позову, а також незначної складності справи відповідач вважає неспівмірним заявлений розмір витрат на правничу допомогу в сумі 8500,00 грн.
19.08.2024 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач не погодився з доводами відповідача, наведеними у відзиві, та підтримав позовні вимоги. Зазначив, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості. Позивач вважає, що у відповідача не було підстав для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), витребування додаткових документів та застосування резервного методу визначення митної вартості товарів за ЕМД. У відзиві зазначено, що відповідно до інформації митної декларації країни-відправлення № 23220400EX00059529 від 29.12.2023 митна вартість товару становить 15756,00 дол. США, статистична – 13756,00 дол. США, та різниця в сумі 2000,00 дол. США свідчить про розмір витрат на транспортування товару від місця завантаження - EDIRNE (Туреччина) до місця призначення - Дніпро (Україна). Однак, вказана обставина не була зазначена в оскаржуваному рішенні.
25.11.2024 до суду надійшло клопотання позивача про долучення доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи.
02.12.2024 надійшло заперечення відповідача на вказане клопотання, у якому зазначено, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 8500 грн за підготовку документів для першої інстанції є неспівмірним зі складністю справи, необґрунтованим і таким, що не підлягає відшкодуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 01.11.2023 між ТОВ «ФРУТАЛІЯ» (далі - Покупець) та компанією AGROYOL DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) (далі - Продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт № 0111-39 (далі - Контракт).
Відповідно до п. 1.1 Контракту, Продавець приймає на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність Покупця свіжі овочі та фрукти (далі - Товар), а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати Товар в порядку та на умовах, визначених даним Контрактом.
За змістом п. 2.2 Контракту, постачання здійснюються партіями у кількості, періодичності та асортименті, за цінами, узгодженими між Продавцем та Покупцем. Під партією Товару Сторони розуміють Товар, найменування, кількість та вартість якого визначено однією специфікацією на постачання Товару.
Згідно з п. 3.1 Контракту, асортимент, номенклатура, код згідно з УКТ ЗЕД, одиниця виміру, кількість, ціна та інші дані, необхідні для організації поставок, визначаються у специфікаціях, які підписуються Сторонами на кожну поставку Товару та є невід`ємними частинами даного Контракту.
Відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 Контракту, постачання проводиться партіями згідно із заявками Покупця та виставленими Продавцем рахунками. Відвантаження товару здійснюється на умовах FCA відповідно до правил INCOTERMS-2020 у строк, погоджений сторонами. Місце поставки визначається у специфікаціях, які підписуються Сторонами на кожну поставку Товару та є невід`ємними частинами даного Контракту.
Пунктом 5.1 Контракту встановлено, що ціна товару встановлюється на умовах FCA та погоджується між Продавцем та Покупцем, встановлюється на кожну партію окремо та відображається у Специфікації та виставленому рахунку Продавця.
Згідно з п. 5.2. Контракту ціна визначається відповідно до «INKOTERMS-2020». Ціни товару, крім вартості товару, включають: вартість упаковки товару та її маркування; вартість оформлення супровідних документів на товар, вартість експортного митного оформлення товару; вартість навантаження товару на перевізні засоби; вартість перевезення товару до місця завантаження.
Відповідно до пунктів 6.1, 6.2, 6.3, 6.4 Контракту, оплата за замовлений товар проводиться безготівковим розрахунком, валюта платежу погоджується у Специфікації на кожну поставку.
Розрахунок Покупцем за Товар здійснюється на наступних умовах: 100% вартості Товару сплачується Покупцем як попередня оплата за Товар, узгоджений Сторонами у специфікації на постачання такої партії Товару.
Сплата банківських комісій за переказ коштів проводиться спільно (SHA), Покупець оплачує комісії свого банку, а Продавець свого банку (віднімаються із суми переказу).
До попередньої оплати товару, що здійснюється Покупцем відповідно до умов цього Контракту, не застосовуються положення застосовного права про кредит.
Згідно з п. 4.2 контракту у редакції додаткової угоди № 1 від 14.12.2023 відвантаження товару здійснюється на умовах FCA або CPT відповідно до правил INCOTERMS-2020 у строк, погоджений сторонами. Місце поставки визначається у специфікаціях.
Відповідно до п. 6.2 контракту у редакції додаткової угоди № 1 від 14.12.2023 розрахунок Покупцем за Товар здійснюється на наступних умовах: 100% вартості Товару сплачується Покупцем протягом 60 діб після отримання Товару. Покупець, за бажанням, може здійснити авансовий платіж за товар.
У специфікації № 9 від 29.12.2023 до контракту № 0111-39 від 01.11.2023 сторони погодили кількість товару – свіжі мандарини Satsuma – 20200 кг, ціну – 0,78 дол. США/кг, загальну вартість – 15756 дол. США, умови поставки - CPT (Інкотермс-2020), Дніпро, Україна, умови оплати – 100% протягом 60 днів після отримання товару.
02.01.2024 для митного оформлення в режимі імпорту товару – їстівні плоди свіжі цитрусова – мандарин Sаtsuma, врожай 2023 року, 20220 кг, торгівельна марка – AGROYOL, виробник - AGROYOL DIS TICARET LIMITED SIRKETI, країна виробництва - Туреччина, що надійшов за прямим контрактом з виробником, до Дніпровської митниці було подано митну декларацію № 24UA110130000056U6, у якій митну вартість товару заявлено декларантом за основним методом - за ціною договору 15756 дол. США.
На підтвердження заявленої митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення позивачем разом з вказаною митною декларацією надано документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, зазначені у графі 44 цієї МД: сертифікат якості № 29-12/2023-11 від 29.12.2023; пакувальний лист № 29-12/2023-1 від 29.12.2023, рахунок-фактура (інвойс) № AG12023000000006 від 29.12.2023; автотранспортна накладна № 413640 від 29.12.2023; супровідний документ Т1 № 23TR22040000720245 від 29.12.2023; фітосанітарний сертифікат № EC/TR A 5242867 від 28.12.2023; сертифікат про походження товару № A 1500568 від 29.12.2023; специфікацію № 39 від 29.12.2023; калькуляцію ціни товару б/н від 29.12.2023; доповнення до зовнішньоекономічного контракту № 1 від 14.12.2023; зовнішньоекономічний контракт № 0111-39 від 01.11.2023; комерційну пропозицію б/н від 29.12.2023; копію митної декларації країни відправлення № 23220400EX00059529 від 29.12.2023.
Під час проведення митного контролю і митного оформлення Дніпровською митницею було надіслано декларанту електронне повідомлення про необхідність надати (за наявності) додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
У відповідь на повідомлення відповідача декларант листом від 18.01.2024 повідомив, що всі наявні документи надано.
Відповідачем 02.01.2024 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів UA110130/2024/000002/1, яким митну вартість визначено за другорядним (резервним) методом визначення митної вартості – 2ґ та скориговано її до 1,00 дол. США/кг. У графі 33 рішення, текст якої з технічних причин направлено окремим повідомленням, зазначено обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, які відповідають наведеним у відзиві, крім доводів про те, що різниця у зазначеній в митній декларації країни-відправлення митній вартості та статистичній в сумі 2000,00 дол. США свідчить про розмір витрат на транспортування товару від місця завантаження - EDIRNE (Туреччина) до місця призначення - Дніпро (Україна). 
Товар було випущено у вільний обіг за поданою 02.01.2024 митною декларацією № 24UA110130000077U4 з доплатою митних платежів.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.
Згідно з Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені МК України (стаття 337 МК України).
Згідно з частиною 1 статті 320 МК України форми та обсяги митного контролю обираються: 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (стаття 51 МК України).
Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до частин першої, другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з частиною третьою статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частин першої-третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною шостою статті 54 МК України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частинами першою, другою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Частиною третьою статті 58 МК України визначено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
За змістом ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до частин восьмої, дев`ятої статті 58 МК України термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню. Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
Згідно з частинами першою, другою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
Згідно з частиною шостою статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
У той же час витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом із тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.
Наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Факт наявності в автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався раніше за вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює.
Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Надаючи оцінку доводам відповідача, які стали підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів № UA110130/2024/000002/1 від 02.01.2024, суд зазначає таке.
Визначена декларантом ціна імортованого товару 15756 дол. США відповідає зазначеній у рахунку-фактурі (інвойсі) № AG12023000000006 від 29.12.2023 до контракту № 0111-39 від 01.11.2023 та специфікації № 9 від 29.12.2023 до вказаного контракту. 
Умовами контракту з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 14.12.2023, було передбачено здійснення оплати за товар протягом 60 днів після отримання товару. Станом на час митного оформлення товару строк його оплати не настав, тому позивач не мав можливості надати митниці документи на підтвердження здійснення оплати.
У специфікації № 9 від 29.12.2023 до контракту № 0111-39 від 01.11.2023, рахунку-фактурі (інвойсі) № AG12023000000006 від 29.12.2023 та міжнародній товарно-транспортій накладній № 413640 від 29.12.2023 визначено умови поставки - CPT (Інкотермс-2020), Дніпро.
Відповідно до правил Інкотермс-2020 умови поставки СРТ ((Carriage Paid To) - фрахт/перевезення оплачено до (назва місця призначення)), означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. За умовами терміна СРТ на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися під час перевезення товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення.
Отже, витрати, пов`язані з перевезенням товару до вказаного місця, включені до ціни товару.
Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Відповідно до частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Відповідачем не надано суду будь-яких доказів на спростування умов постави СРТ-Дніпро та інших доказів, які би свідчили, що позивач поніс додаткові витрати на транспортування товару до місця призначення.
Щодо інформації, яка міститься в комерційній пропозиції, слід зазначити, що чинним законодавством не встановлено будь-яких обов`язкових вимог щодо форми та змісту комерційної пропозиції, які можуть оформлюватись продавцем у довільній формі та на власний розсуд. Сама комерційна пропозиція є лише пропозицією щодо вартості товару, а конкретна його ціна визначається сторонами та обумовлюється відповідним інвойсом.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. Фактична оплата або неоплата за отриманий позивачем товар не впливає на його митну вартість.
Відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Верховним Судом у постанові від 04.11.2021 у справі № 120/2634/19-а (адміністративне провадження № К/9901/14664/20) зазначено, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27.07.2018 у справі № 809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Так, у рішеннях про коригування заявлених митних вартостей, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17.
До відзиву не додано копію електронної митної декларації від 01.01.2024 № 24UA401020000007U6 (UA401020/2024/000007), яка слугувала джерелом інформації для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару під час пийняття оскаржуваного рішення.
За змістом оскаржуваного рішення та відзиву за електронною митною декларацією від 01.01.2024 № 24UA401020000007U6 (UA401020/2024/000007) було здійснено митне оформлення мандарин свіжих Satsuma іншого виробника - DOGAN CAN ITHALAT IHRACAT. У рішенні про коригування митної вартості товарів, що оскаржується позивачем, не наведено умов поставки товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, порівняння його характеристик з характеристиками оцінюваного товару.
Отже, виявлені митним органом розбіжності є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, тому доводи відповідача про те, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, не відповідають встановленим фактичним обставинам справи.
Відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок митної вартості, а також, що до декларацій внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.
Відсутність у позивача витребуваних відповідачем додаткових документів не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання позивачем (декларантом) запитуваних (витребуваних) відповідачем додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема, з причин їх невизначеності та відсутності, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за обраним декларантом методом, не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення та здійснення коригування митної вартості.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх рішень. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, з урахуванням висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно ч.ч. 1, 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано юридичною особою, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 3028,00 грн.
Частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Ціною позову у цій справі є різниця митних платежів, що підлягали сплаті із урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні, що становить 33787,20 грн. За подання до суду позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у сумі 2422,40 грн (3028,00 грн х 0,8).
Позивачем за подання позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1073 від 11.07.2024. Надміру сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн (3028 – 2422,40). 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору за подання до суду позовної заяви в сумі 2422,40 грн.
На підтвердження витрат позивача на правничу допомогу надано суду копії таких документів: ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 2167483, виданого 25.04.2024 Адвокатським об`єднанням «АДВІС»; договору (угоди) № 16/01-06/23 про надання професійної правничої (правової) допомоги, укладеного 16.06.2023 між ТОВ «ФРУТАЛІЯ» та Адвокатським об`єднанням «АДВІС»; акта від 07.10.2024 приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги до договору № 16/01-06/23 від 16.06.2023; рахунку на оплату № 95 від 26.09.2024 за надану професійну правничу допомогу згідно з договором № 16/01-06/23 від 16.06.2023, додатки №№ 10/07-24, 11/07-24; платіжної інструкції № 1465 від 26.09.2024 про здійснення оплати за надану професійну правничу допомогу згідно з договором № 16/01-06/23 від 16.06.2023 за рахунком № 95 від 26.09.2024 в сумі 15000,00 грн.
Відповідно до акта від 07.10.2024 приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги до договору № 16/01-06/23 від 16.06.2023 (додатку № 10/07-24 до договору) адвокатське об`єднання передає, а клієнт приймає надану професійну правничу (правову) допомогу (справа № 160/19011/24 Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адміністративним позовом ТОВ «Фруталія» про визнання протиправним та скасування рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UA110130/2024/000002/1 від 02.01.2024) в уточнених обсязі, кількості та вартості, вказаних у нижченаведеній таблиці:
консультація Клієнта щодо обґрунтованості, процедури та перспективи розгляду позовної заяви з урахуванням судової практики та правових висновків Верховного Суду - 1000 грн;
підготовка позовної заяви: визначення підстав і предмету позову, доказів на обґрунтування позовних вимог, вираховування розміру судового збору, підготовка додатків до позову, підготовка позову як документа - 5000 грн (4 год.);
підготовка відповіді на відзив: визначення підстав і предмету, можливих додаткових доказів на обґрунтування позовних вимог, підготовка відповіді на відзив як документа - 2500 грн (2 год.), усього 8500 грн (6 год.). Сторони в акті підтверджують, що Клієнт до його підписання сплатив на користь Адвокатського об`єднання вартість визначених послуг (гонорар) в розмірі 8500,00 грн в повному обсязі.
Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).
Згідно з положеннями частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд враховує, що справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Представником позивача було подано до суду позовну заяву з доданими до неї документами, відповідь на відзив та клопотання про долучення доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу. За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що обґрунтованим, документально підтвердженим і пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума 3000,00 грн, яка відповідно до положень ст. 139 КАС України підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 134, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРУТАЛІЯ» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UA110130/2024/000002/1 від 02.01.2024.
Стягнути з Дніпровської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРУТАЛІЯ» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) та витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн (три тисячі гривень).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФРУТАЛІЯ», місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Байкальська, буд. 6-Я, код ЄДРПОУ 42424288.
Відповідач: Дніпровська митниця, місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, вул. Ольги княгині, буд. 22, код ЄДРПОУ 43971371.
Повний текст рішення суду складено 13.04.2026.

Суддя В.В. Рянська