Справа № 602/394/25
Провадження № 2/602/33/2026

ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" березня 2026 р. м.Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:  
головуючої судді -     Холява Л.І.,
секретар -      Домчук В.І., 

розглянувши в письмовому провадженні в судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», представник позивача ПОЛЯКОВ Олексій Володимирович до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», представник позивача Поляков О.В., звернулось в суд із з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії№146098 від 10 липня 2024 року в розмірі 10015.63 гривень, а також судових витрат у справі.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (далі - ТОВ «ФК «Кредіплюс») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №146098 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач добровільно без примусу чи тиску заявив про бажання отримання коштів, зареєструвався на сайті, під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту кредитодавця, тобто вказав свої особисті персональні ідентифікаційні дані. Відповідачу було відправлено одноразовий ідентифікатор 89е7е8аb на номер телефону НОМЕР_1 , який було введено ОСОБА_1 10 липня 2024 року.
Відповідно до умов даного кредитного договору, загальний розмір кредиту становить 9412.00грн та надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 7993.90 грн для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №146098 від 10 липня 2024 року укладеним з кредитодавцем, у розмірі 6.30 грн на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті, у розмірі 1411.80 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. 
Первісний кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кошти в кредит.
10 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 10102024, згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 146098 від 10 липня 2024 року.
Всупереч умовам договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість у розмірі 10015.63 грн, з яких: 9412.00 грн заборгованість за тілом кредиту; 2.63 грн заборгованість за відсотками; 601.00 грн заборгованість за комісією, яку позивач просить стягнути, а також судові витрати по справі. 
Ухвалою судді Лановецького районного суду Тернопільської області від 15 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду від нього надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча згідно ст.128 ЦПК України про день, час і місце розгляду справи була двічі повідомлена належним чином, не повідомила відповідачка й про причини своєї неявки в судове засідання. Суд на підставі ст.280 ЦПК України проводив заочний розгляд даної справи.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив наступні факти:
Судом встановлено, що 10 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та  ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 146098 (далі Договір), який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 89е7е8аb.
Згідно п. 2.1. Договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 2.6. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 2.2.1 Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.
Відповідно до п. 2.2. Договору, кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника та інші не заборонені законодавством цілі. Типом кредиту є кредит.
Згідно п. 2.2.1. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 9412.00грн надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 7993.90 грн для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №141464 від 25 травня 2024 року укладеним з кредитодавцем, у розмірі 6.30 грн на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті, у розмірі 1411.80 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. 
Відповідно до п. 2.3 Договору, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,10 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний.
Згідно п. 2.4. Договору, знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 200,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено.
Відповідно до п. 2.5. Договору, комісія за надання кредиту складає 1411.80 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 15,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено.
Як слідує з п. 2.6. Договору загальний строк кредитування за цим Договором складає 184 дні - з 10 липня 2024 року (дата надання кредиту) по 10 січня 2025 року.
Відповідно до п. 2.7. Договору, загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 1420.58 грн.
Згідно п. 2.7.1. Договору, денна процентна ставка складає: 1420.58грн / 9412.00грн / 184 дні * 100% = 0,0820%/день.
Відповідно до п. 2.8 Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 76.13% річних.
Згідно п. 2.9.1 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом) складає 10832.58 грн.
Як вбачається з додатку до договору про споживчий кредит № 146098 від 10 липня 2024 року, який є графіком платежів, зазначено дати платежів з 19 червня 2024 року по 11 вересня 2024 року, та загальну суму до сплати за кредитом в розмірі 19 584,47 грн.
Також ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 89е7е8аb підписано паспорт споживчого кредиту - Інформація, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), в якому містяться відомості про кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови.
Згідно довідки № 11 за вих. № 161/29-01 від 29 січня 2025 року, ТОВ «ФК «Кредіплюс» повідомляє про успішність операцій згідно договору № 1412/22-1 від 14 грудня 2022 року, укладеного з ТОВ «ФК «Контрактовий дім», зокрема, під №37 вбачається, що ОСОБА_1 перераховано кошти за кредитним договором № 146098 від 10 липня 2024 року на картку НОМЕР_2 .
За змістом картки обліку виконання договору № 146098, складеної ТОВ «ФК «Кредіплюс», заборгованість ОСОБА_1 за період з 10 липня 2024 року по 10 січня 2025 року становить 10015.63 грн, яка складається з: 9412.00 грн заборгованість за тілом кредиту; 2.63 грн заборгованість за відсотками; 601.00 грн заборгованість за комісіями.
10 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Ейс» (Фактор) укладено договір факторингу № 10102024.
Згідно п. 2.1 Договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до акту приймання-передачі Реєстру № 3 від 09 грудня 2024 року до договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року, згідно з вимогами п. 4.1 договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 09 грудня 2024 року, складений за формою згідно із Додатком № 1 до договору та документи підтверджуючі право вимоги клієнта. Кількість боржників 684. Загальна сума заборгованості 10 151 092,97 грн. Сума фінансування, що підлягає сплаті 656 646,63 грн.
Згідно з витягом з Додатку № 1 до договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року, що є витягом з Реєстру прав вимог № 3 від 09 грудня 2024 року, ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 146098 від 10 липня 2024 року в загальній сумі 10015.63 грн.
Як слідує з виписки з особового рахунка за кредитним договором № 146098, складеної позивачем, заборгованість ОСОБА_1 станом на 26 лютого 2025 року складає 10015.63 грн, яка складається з: 9412.00 грн заборгованість за тілом кредиту; 2.63 грн заборгованість за відсотками; 601.00 грн заборгованість за комісіями.
Відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-250922/102069-БТ від 25 вересня 2025 року, АТ КБ «Приватбанк» повідомляє, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . Також до листа долучено виписку, з якої вбачається зарахування на вказану картку ОСОБА_1 10 липня 2024 року на суму 6.30 грн. Фінансовий номер телефону - НОМЕР_4 .
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 2 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. ст. 626, 628 ЦК України).
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Як вбачається із матеріалів справи відповідачем ОСОБА_1 підписано кредитний договір № 146098 від 10 липня 2024 року, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 89е7е8аb.
В силу вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Таким чином, на підставі укладених між сторонами електронних договорів, які вважаються укладеними у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.
Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до вимог абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно абз. абз. 1, 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»).
У силу ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Вищенаведене свідчить про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.
Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.
Отже, між сторонами досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між кредитодавцями та відповідачем у встановленому законом порядку укладено електронний кредитний договір.
Жодних доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, ОСОБА_1 суду надано не було. Укладений договір відповідачем не оспорюється в судовому порядку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 не виконала належним чином свої зобов`язання перед позивачем, згідно кредитного договору № 146098 від 10 липня 2024 року.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Як встановлено судом, 10 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 10102024, яким позивач підтвердив своє право вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 146098 від 10 липня 2024 року.
Щодо вимоги позивача про стягнення комісії за договором № 146098 від 10 липня 2024 року, суд зазначає наступне.
Як вбачається із матеріалів справи, сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 146098 за комісією становить 601,00 грн. Також позивачем включено до тіла кредиту комісію за надання кредиту у сумі 1411.80 грн.
Однак, суд вважає, що законні підстави для стягнення із відповідача заборгованості за комісіями відсутні, з огляду на наступне.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).
Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість, яка складається із: 8 000,20 грн - тіло кредиту, 2.63 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, в загальному розмірі 8002.83 грн.
За змістом частин 3 та 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У відповідності до вимог ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Частинами 13 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Враховуючи, що відповідачка ОСОБА_1 на підставі укладеного з ТОВ «ФК «Кредіплюс» електронного кредитного договору № 146098 від 10 липня 2024 року свої зобов`язання перед позикодавцем, який відступив права вимоги за вказаним договором ТОВ «ФК «Ейс», щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконала, в зв`язку з чим у неї виникла заборгованість на загальну суму 8002.83 грн, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом стягнення тіла кредиту та процентів.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Щодо вимоги представника позивача ТОВ «ФК «Ейс» про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн, суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Сторона позивача надала суду копії Договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04 лютого 2025 року, додаткової угоди № 6 до Договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04 лютого 2025 року, акту прийому-передачі наданих послуг від 04 лютого 2025 року до Договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04 лютого 2025 року.
Разом з тим, згідно ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Зваживши ступінь складності справи та надані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, час та зусилля, витрачені на надання правової допомоги поза судовим засіданням, враховуючи принцип співмірності суд вважає, що на користь позивача з відповідача слід стягнути суму витрат на правову допомогу пропорційно в розмірі 3000 гривень.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог.
За подання позовної заяви позивачем ТОВ «ФК «Ейс» сплачено судовий збір в сумі 2422.40 грн, при цьому суд приймає до уваги платіжну інструкцію в національній валюті №9969 від 21 квітня 2025 року.
З огляду на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1935.5 грн (79.9 % з 2422.40 гривень).
Керуючись статтями 12,13,76,141,258-259,263-265,272,273,279,280,354 ЦПК України, суд, -
У х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місце знаходження: 02090, м.Київ, Харківське шосе, буд.19, офіс 2005, код ЄДРПОУ 42986956, представник позивача ПОЛЯКОВ Олексій Володимирович, місце знаходження: 02092, м.Київ, вул.Рогозівська,4/16 до  ОСОБА_1 , мешканки: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешканки: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місце знаходження: 02090, м.Київ, Харківське шосе, буд.19, офіс 2005, код ЄДРПОУ 42986956, заборгованість за кредитним договором №146098 від 10 липня 2024 року в розмірі 8002 (вісім тисяч дві) гривні 83 копійки, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8000.20 грн, заборгованість за відсотками - 2.63 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешканки: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місце знаходження: 02090, м.Київ, Харківське шосе, буд.19, офіс 2005, код ЄДРПОУ 42986956 сплачені судові витрати в сумі - 1935 (одна тисяча дев`ятсот тридцять п`ять) грн 50 коп пропорційно до задоволених вимог.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешканки: 
АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місце знаходження: 02090, м.Київ, Харківське шосе, буд.19, офіс 2005, код ЄДРПОУ 42986956 судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:	  	Л.  І.  Холява