Справа № 700/3/26 
Провадження № 2/700/201/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді Бесараб Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка цивільну справу №700/3/26, провадження №2/700/201/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення терміну повернення боргу,
ВСТАHОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення терміну повернення боргу.
У позовній заяві позивач зазначив, що 03 березня 2024 року він надав у позику ОСОБА_2 50000 гривень, які останній зобов`язався повернути через 78 діб, тобто до 20 травня 2024 року. Факт передачі відповідачу у позику вказаної суми грошових коштів підтверджується власноручно складеною борговою розпискою ОСОБА_2 . В разі неповернення коштів в строк, відповідач зобов`язувався виплатити неустойку в подвійному розмірі від суми позики за кожні сім днів прострочення терміну повернення боргу до повного погашення суми отриманих коштів. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання, в частині вчасного встановленого строку в розписці повернення коштів, позивач був змушений звернутися до суду. 24 липня 2024 року Лисянським районним судом Черкаської області було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 50000 гривень, сплаченого судового збору в розмірі 1211 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень. 17 червня 2025 року Черкаським апеляційним судом винесено постанову (справа №700/506/24) про залишення апеляційної скарги відповідача – без задоволення, а рішення Лисянського районного суду Черкаської області – залишити без змін. На даний час свої зобов`язання відповідач не виконав, але відповідно до постанови виконавчої служби та здійснення певних виконавчих дій, борг частково стягується. Оскільки ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання не виконав, вчасно суму боргу позивачу не повернув, неустойка відповідача за прострочення терміну повернення основного боргу складає 150000 гривень. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення терміну повернення боргу в розмірі 150000 гривень, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1500 гривень.
Ухвалою судді Лисянського районного суду Черкаської області від 19.01.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Позивач просив справу розглядати за його відсутності на підставі поданих доказів, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, про що зазначив у самій позовній заяві.
Відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, про що свідчить оголошення про виклик до суду, опубліковане на офіційному сайті Лисянського районного суду Черкаської області. У встановлений судом строк заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідач суду не надав, відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до розписки від 03.03.2024 ОСОБА_2 отримав в борг згідно договору позики грошову суму у розмірі 50000 гривень від ОСОБА_1 та зобов`язався повернути борг через 78 діб, тобто до 20 травня 2024 року. У разі несвоєчасного повернення боргу зобов`язується сплатити неустойку в подвійному розмірі від вищевказаної суми позики за кожну неділю (сім діб) прострочення терміну повернення боргу до повного погашення суми позики.
Проте, у вказаний строк відповідач свої зобов`язання не виконав, борг не повернув.
Статтею1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Верховний Суд України, у постанові від 18 вересня 2013 року, справа № 6-63цс13, виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Дослідивши надану позивачем розписку, суд дійшов висновку, що вона підтверджує факт укладення договору позики, відповідно до умов якого позивач позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 50000 гривень з терміном повернення до 20.05.2024.
Статтями 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Із змісту статті 12,13 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Стаття 624 ЦК України передбачає, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Згідно розписки божник ОСОБА_2 зобов`язався сплатити неустойку в подвійному розмірі від суми позики за кожну неділю (сім діб) прострочки до повного погашення суми позики. 
Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми закону нарахування за ч. 2 ст.625 ЦК України вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Як вбачається із наведеного у позовній заяві розрахунку, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 26.05.2024 по 19.06.2024 (25 днів) становить 150000 гривень.
Між тим, згідно із п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває на цей час.
Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває включно із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, підстави для нарахування та стягнення з відповідача неустойки відсутні.
Отже, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що неустойка за порушення грошового зобов`язання, як захід відповідальності, за період включно із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не нараховуються за кредитними договорами (договорами позики) і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Таким чином, нарахована позивачем неустойка (пеня) за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 26.05.2024 по 19.06.2024 стягненню із відповідача не підлягають.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 206, 259, 264, 265, 268,280-282 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення терміну повернення боргу– відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити сторін: 
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Наталія БЕСАРАБ