ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/2233/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Ярош А.І.,
суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.
за участю представників учасників справи:
від Товариства з обмеженою відповідальністю “В.С. ПРОЕКТ”: не з`явився
від Комунального некомерційного підприємства “Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр” Одеської обласної ради”: Тарановський Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі 
апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства “Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр” Одеської обласної ради”
на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2025, суддя в І інстанції Д`яченко Т.Г., повний текст якого складено 27.10.2025, в м. Одесі
у справі: №916/2233/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “В.С. ПРОЕКТ”
до відповідача: Комунального некомерційного підприємства “Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр” Одеської обласної ради” 
про стягнення 2 117 094,31 грн
В С Т А Н О В И В:

В червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю “В.С. ПРОЕКТ” звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства “Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр” Одеської обласної ради” про стягнення 2 117 094,31 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором № 08-0423 від 24.04.2023 на розробку проектно-кошторисної документації по об`єкту капітального ремонту радіологічного корпусу. Позивач зазначив, що ним було виконано роботи в повному обсязі, однак відповідач систематично ухилявся від їх прийняття, двічі відмовившись від отримання документації, направленої поштою у грудні 2023 року. Факт виконання робіт та безпідставність відмови замовника підтверджені рішенням Господарського суду Одеської області у справі №916/407/24, яким відповідача було зобов`язано прийняти розроблену документацію. Фактичне передання результатів робіт відбулося лише 14.05.2025 на виконання судового рішення, проте станом на 30.05.2025 відповідач не надав вмотивованої відмови від акту виконаних робіт та не здійснив оплату заборгованості в сумі 1 310 095,03 грн.
З огляду на недобросовісну поведінку замовника та встановлений судами факт готовності документації ще наприкінці 2023 року, обов`язок з оплати та нарахування штрафних санкцій мають обчислюватися з 28.12.2023 - моменту другої спроби вручення документів. Згідно з п. 2.5 та 5.3 Договору, оплата мала бути здійснена після спливу 15-денного строку на розгляд документації, проте через протиправне ухилення відповідача позивач був позбавлений можливості отримати кошти у встановлений строк. Враховуючи преюдиційні обставини щодо якості та повноти виконаних робіт, позивач просить стягнути основний борг, пеню та компенсаційні виплати, розраховані з урахуванням принципу добросовісності та справедливого очікування на оплату виконаної праці.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 06.10.2025 у справі №916/2233/25 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “В.С. ПРОЕКТ”- задоволено частково. Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства “Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр” Одеської обласної ради” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “В.С. ПРОЕКТ” суму основного боргу у розмірі 1 310 095,03 грн, інфляційні втрати у розмірі 73 626,83 грн, 3% річних у розмірі 17 120,38 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 16 810,11 грн. В іншій частині позову – відмовлено.
Дослідивши обставини справи, суд встановив факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором № 08-0423 щодо оплати виконаних робіт, що підтверджується преюдиційними обставинами, встановленими у справі № 916/407/24. Оскільки обов`язок відповідача прийняти проектну документацію був остаточно закріплений постановою апеляційної інстанції від 18.12.2024, суд вважав, що строк оплати робіт розпочався саме з цієї дати.
Водночас суд відхилив вимоги щодо стягнення пені, оскільки сторони не передбачили таку штрафну санкцію у тексті Договору, а за приписами ст. 549 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» пеня може бути стягнута лише у разі її погодження в договірному порядку. Таким чином, оцінюючи докази за принципом вірогідності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову: стягнення основної заборгованості у розмірі 1 310 095,03 грн, а також перерахованих судом інфляційних втрат у розмірі 73 626,83 грн та 3% річних у розмірі 17 120,38 грн, відмовляючи у решті вимог через їх необґрунтованість.
09.10.2025 до Господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю “В.С. ПРОЕКТ” надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі №916/2233/25, в якій позивач просив суд стягнути суму витрат на правничу допомогу наданих у зв`язку з наданням правничої допомоги щодо представництва інтересів позивача в суді в розмірі 83 495,90 грн., яка складається з витрат на правничу допомогу – 62 325,00 грн. та гонорару успіху – 21 170 грн. 90 коп.
Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 27.10.2025 у справі №916/2233/25 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю “В.С. ПРОЕКТ” задоволено частково. Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства “Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр” Одеської обласної ради” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “В.С. ПРОЕКТ” витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000 грн, які складаються з витрат позивача в сумі 30 000 грн та гонорару успіху в сумі 10 000 грн. В іншій частині заяви – відмовлено.
Приймаючи до уваги, що витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені відповідачем, становлять суму 83495,90 грн. та складається з витрат позивача – 62325,00 грн. та гонорару успіху – 21170,90 грн. та враховуючи часткове задоволення позову, сума витрати становить суму 55247,70 грн. та складається з витрат позивача – 41239,30 грн. та гонорару успіху – 14008,40 грн. Водночас суд вважав обґрунтованим, справедливим та співмірним часткове задоволення заяви позивача та стягнення з відповідача 40000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, які складають з витрат позивача у розмірі 30000,00 грн. та гонорару успіху – 10000,00 грн. 
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Комунального некомерційного підприємства “Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр” Одеської обласної ради”, в якій останнє просить додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 06.10.2025 у справі № 916/2233/25 скасувати в частинні задоволення заяви у сумі 40 000 грн. Прийняти у справі № 916/2233/25 нове рішення, яким Відмовити у задоволенні заяви повністю або зменшити розміру витрат на професійну правничу допомогу до розміру трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
В обґрунтування апеляційної скарги КНП «ОРКПЦ» ООР зазначає, що заявником не подано передбачених договором щомісячних звітів про надання правничої допомоги та доказів їх оплати клієнтом, а також відсутні підтвердження сплати за актом приймання-передачі послуг. Натомість подано лише рахунок на суму 83 495,90 грн, який сам по собі не підтверджує фактичного понесення витрат.
Апелянт також звертає увагу на суперечності у договорі щодо строку його дії, а додаткова угода не містить посилання на конкретну справу та не підтверджена звітністю адвоката.
Крім того, позов у справі було задоволено лише частково, тому, на думку апелянта, підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення повної суми витрат відсутні, а заявлені витрати мали б визначатися пропорційно до розміру задоволених вимог.
Окремо зазначається, що розрахунок часу є необґрунтовано завищеним (підготовка документів тривала надмірно довго, засідання фактично тривали кілька хвилин, а час на дорогу не підтверджений доказами). Апелянт вважає погодинну ставку у 1500 доларів США неспівмірною із середніми ринковими цінами.
Також заперечується можливість стягнення «гонорару успіху», оскільки він не передбачений законом, не був належно погоджений договором та не може застосовуватись за умов часткового задоволення позову.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства “Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр” Одеської обласної ради” на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2025 у справі №916/2233/25 та призначено розгляд справи на 24.02.2026 о 12:30.
В судовому засіданні брав участь представник відповідача. Позивач участі не брав, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.
Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, оскільки неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу за відсутності представника позивача, за наявними матеріалами справи, яких достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Згідно із статтею 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України).
Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У частині третій цієї ж статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1)попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2)визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3)розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно із частинами першою, другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Згідно із частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
При цьому, перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
Позивачем, разом із першою заявою по суті, було подано орієнтовний розрахунок судових витрат та заяву в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України в якій Позивач зазначав, що ним буде подано докази на підтвердження судових витрат протягом п`яти днів з моменту прийняття рішення у справі.
Оскаржуване рішення ухвалено 06.10.2025, із заявою про ухвалення додаткового рішення позивач звернувся у строк, визначений законодавством, 09.10.2025.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав до суду: детальний опис обсягу та розрахунок вартості правничої допомоги; Договір про надання правової допомоги №108 від 13.06.2023 року; додаткову угоду № 3 до Договору від 15.05.2025 року; Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 08.10.2025 року; роздруківку з веб-сайту minfin.com.ua на обгрунтування курсу валют станом на 08.10.2025 року; рахунок на оплату № 31 від 08.10.2025 року.
Відповідно до п. 5.2. Договору про надання правової допомоги № 108 від 13.06.2023 р. укладеного між АО “АС Лігал” та ТОВ "В.С. Проект" гонорар розраховується на підставі витрачених годин для надання правової допомоги, кількість яких помножується на погодинну ставку, що передбачена в Додатку до цього Договору. 
Додатковою угодою до Договору №3 від 15 травня 2025 року сторони визначили додатково обсяг правової допомоги у вигляді надання правничої допомоги щодо представництва інтересів Клієнта в суді І інстанції в господарському спорі щодо стягнення дебіторської заборгованості з КНП “ООРКПЦ”. 
Пунктом 1 Додаткової угоди від 15.05.2025 року визначено, форму та вартість надання правової допомоги, а також порядок формування гонорару. 
Відповідним пунктом визначена вартість наданої правничої допомоги у розмірі 1500 доларів США. 
Згідно з п. 2 Додаткової угоди окрім суми гонорару, визначеної в пункті 1 цієї угоди, Клієнт, у випадку прийняття рішення на користь нього, зобов`язується сплатити “гонорар успіху”, який дорівнює 21 170,90 грн. 
Згідно з п. 3 Додаткової угоди оплата здійснюється в національній валюті – гривні, сума якої відповідає встановленим платежам виходячи показників “середнього курсу продажу” долара США, визначеного на веб-сайті https://minfin.com.ua/currency/banks/ на момент складання звіту про надану правову допомогу. 
За результатом надання правової допомоги з представництва інтересів Клієнта в суді І інстанції в господарському спорі щодо стягнення дебіторської заборгованості з КНП “ООРКПЦ” Сторонами було підписано відповідний Акт прийому-передачі наданої правової допомоги на загальну суму 83 495 грн. 90 коп.
Згідно з актом детального опису обсягу та розрахунку вартості правничої допомоги за договором № 108 від 13.06.2023 року вбачається, що у період з 15.05.2025 р. по 06.10.2025 р. адвокатом надавалися послуги з представництва інтересів Клієнта як позивача в Господарському суді Одеської області у господарській справі № 916/2233/25 щодо стягнення дебіторської заборгованості з КНП «ООРКПЦ», а саме: підготовка та направлення позовної заяви у період з 05.05.2025 р. по 06.06.2025 р., складання та направлення відповіді на відзив у період з 01.07.2025 р. по 15.07.2025 р., складання та направлення заперечення на проведення експертизи у період з 26.07.2025 р. по 31.07.2025 р., а також відвідування судових засідань у Господарському суді Одеської області у справі № 916/2233/25 (з урахуванням дороги до суду) 28.07.2025 р., 04.08.2025 р., 11.08.2025 р., 15.09.2025 р. та 06.10.2025 р.
Проаналізувавши надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, судова колегія вважає, що відображена інформація в цих документах щодо характеру та обсягу фактично виконаної адвокатом робіт (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи, отже, позивачем доведено факт понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.
За таких обставин, апеляційним господарським судом критично оцінюються посилання Комунального некомерційного підприємства "Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр" Одеської обласної ради" на відсутність належного документального підтвердження обставини понесення Товариством з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Доводи відповідача про те, що позивачем не було подано щомісячних звітів про надання правової допомоги, колегією суддів відхиляються, адже у пункті 3.2 договору №108 від 13.06.2023 конкретно визначено, що оформлення Адвокатським об`єднанням "АС Лігал" зазначених звітів є правом, а не обов`язком останнього, і при цьому відсутність звітів та/або рахунків не зумовлює неналежного виконання даним адвокатським об`єднанням умов цього договору.
Твердження Комунального некомерційного підприємства "Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр" Одеської обласної ради" про те, що укладений між відповідачем та Адвокатським об`єднанням "АС Лігал" договір про надання правової допомоги розпочав свою дію задовго до відкриття провадження у цій справі, судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки завчасне укладення Товариством з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" договору про правову допомогу, беручи до уваги те, що умови надання професійної правничої допомоги в межах конкретного спору у цій справі були чітко окреслені у додатковій угоді до зазначеного договору, не спростовує обставину понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції.
Аргументи скаржника, що матеріали справи не містять доказів про фактичну оплату позивачем витрат на правничу допомогу судова колегія не приймає до уваги, адже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (Постанова Верховного Суду від 03.10.2019 року по справі №922/445/19).
Суд апеляційної інстанції також зазначає про те, що погоджений сторонами розмір гонорару успіху є за своєю суттю погодженою сторонами ціною договору в розумінні статей 632, 903 Цивільного кодексу України, статті 189 Господарського кодексу України, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства гонорар безвідносно до його виду (основний, додатковий (гонорар успіху)) є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, тобто є платою за виконану роботу/надані послуги.
У даному випадку «гонорар успіху», погоджений у договорі про надання правової допомоги під відкладальною умовою (в разі прийняття судом рішення на користь замовника), є складовою частиною гонорару адвоката, погодженого сторонами у договорі. Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у пункті 5.46. постанови від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, згідно із яким відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою (прим.: гонорар успіху), є складовою частиною гонорару адвоката.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає необґрунтованими та відхиляє твердження скаржника з приводу того, що судом першої інстанції безпідставно покладено на відповідача судові витрати, понесені відповідачем, зокрема й гонорар успіху адвоката узгоджуються з вищенаведеними приписами чинного законодавства та висновками Верховного Суду.
При цьому суд першої інстанції врахував часткове задоволення позову та здійснив розподіл судових витрат пропорційно задоволеним вимогам.
Твердження Комунального некомерційного підприємства "Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр" Одеської обласної ради" про те, що до тривалості надання правової допомоги у вигляді участі у судовому засіданні відповідачем безпідставно включено час на дорогу, який документально не підтверджений, апеляційним господарським судом оцінюються критично, оскільки участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотньому напрямку, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання, є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому паралельно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час, у зв`язку з чим такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установ та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. Отже, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.
Аналогічний сталий правовий висновок Верховного Суду викладено у низці постанов останнього, зокрема, від 18.04.2023 у справі №903/378/22, від 23.03.2023 у справі №921/434/21, від 25.05.2021 у справі №910/7586/19 тощо.
Водночас суд апеляційної інстанції не погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодування з Комунального некомерційного підприємства “Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр” Одеської обласної ради”.
Апеляційний суд наголошує, що надані заявником докази на підтвердження витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності та співмірності таких витрат. 
За наслідками здійсненої оцінки розміру витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 ГПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатами робіт, судова колегія доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на наступне.
За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України").
Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.
Суд першої інстанції, визнав обґрунтованими витратами на професійну правничу допомогу в сумі 40 000 грн, яку і належить стягнути з відповідача.
В свою чергу, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що визначена судом першої інстанції сума витрат на правничу допомогу у розмірі 40 000 грн не відповідає критерію розумності та є не співмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, з огляду на таке.
Як вбачається з наданих документів на підтвердження таких витрат - розмір витрат на правничу допомогу погоджено між позивачем та його адвокатом у фіксованому розмірі.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 у справі № 904/4507/18.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/ (провадження № 12-14гс22)).
Із урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
Згідно з актом детального опису обсягу та розрахунку вартості правничої допомоги за договором № 108 від 13.06.2023 року вбачається, що у період з 15.05.2025 р. по 06.10.2025 р. адвокатом надавалися послуги з представництва інтересів Клієнта як позивача в Господарському суді Одеської області у справі № 916/2233/25, а саме: підготовка та направлення позовної заяви у період з 05.05.2025 р. по 06.06.2025 р., складання та направлення відповіді на відзив у період з 01.07.2025 р. по 15.07.2025 р., складання та направлення заперечення на проведення експертизи у період з 26.07.2025 р. по 31.07.2025 р., а також відвідування судових засідань 28.07.2025 р., 04.08.2025 р., 11.08.2025 р., 15.09.2025 р. та 06.10.2025 р. 
Проаналізувавши зазначений опис, судова колегія звертає увагу, що заявником необґрунтовано визначено надмірну тривалість підготовки процесуальних документів (зокрема 30 днів на підготовку позовної заяви та 15 днів на відповідь на відзив), тоді як дана категорія справ не є новою чи практико утворюючою.
Як вбачається з єдиного державного реєстру судових рішень, представник позивача мав напрацювання у подібних справах №916/19/24 та № 916/407/24. 
Так, у січні 2024 року Комунальне некомерційне підприємство «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «В.С. ПРОЕКТ», в якому просило розірвати укладений між сторонами договір з виконання робіт з виготовлення проектно-кошторисної документації від 24.04.2023 № 08-0423 та стягнути з відповідача на користь позивача збитки у сумі 146 216,14 грн.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.04.2024 у справі №916/19/24, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.08.2024 та постановою Верховного Суду від 30.10.2024 у задоволенні позову відмовлено.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «В.С. ПРОЕКТ» адвокат Фірсов В.Д. брав участь у розгляді даної справи як представник товариства.
Також вбачається, що у лютому 2024 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" звернулося з позовом до Комунального некомерційного підприємства "Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр" Одеської обласної ради", в якому просило зобов`язати відповідача прийняти від позивача проектну документацію та супровідні документи, розроблені Товариством з обмеженою відповідальністю "В.С. Проект" на виконання договору №08-0423 від 24.04.2023 на виконання робіт з виготовлення проектно-кошторисної документації.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.05.2024 у справі № 916/407/24, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 та постановою Верховного Суду від 08.04.2025 позов задоволений повністю.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «В.С. ПРОЕКТ» адвокат Фірсов В.Д. також брав участь у розгляді даної справи як представник товариства.
В червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю “В.С. ПРОЕКТ” звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства “Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр” Одеської обласної ради” про стягнення 2 117 094,31 грн. по даній справі.
Судова колегія враховує, що спір у цій справі виник між тими самими сторонами та безпосередньо стосується виконання договору № 08-0423 від 24.04.2023, який уже був предметом розгляду у справах № 916/19/24 та № 916/407/24 у Господарському суді Одеської області. 
У зазначених справах досліджувалися обставини укладення та виконання цього ж договору, зокрема щодо виготовлення проектно-кошторисної документації, обсягу виконаних робіт, належності їх передачі та правових наслідків дій сторін. 
Представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «В.С. ПРОЕКТ» у цих справах здійснював той самий адвокат - Фірсов В.Д., який надалі підписав і подав позов у даній справі.
Таким чином, на момент звернення з позовом у справі № 916/2233/25 представник позивача вже був обізнаний із фактичними обставинами взаємовідносин сторін, змістом договору № 08-0423 від 24.04.2023, наявною доказовою базою, листуванням між сторонами, позицією відповідача та правовими висновками судів, викладеними у попередніх судових рішеннях. 
Така обізнаність адвоката, набута в процесі ведення інших пов`язаних між собою господарських справ, слід розцінювати як об`єктивну передумову для спрощення підготовки господарського позову, зокрема - відсутність потреби у додатковому, поглибленому аналізі фактичних обставин, що стали підставою для матеріальних вимог позивача.
Крім того, рішення у справі № 916/407/24, яке набрало законної сили, встановило обставини щодо виконання договору № 08-0423 від 24.04.2023, зокрема факту розроблення проектної документації та її передачі. 
Отже, правова та фактична основа для звернення з вимогами про стягнення заборгованості вже була сформована та підтверджена судовим рішенням, що істотно звужувало межі доказування у цій справі та спрощувало підготовку процесуальних документів.
Суд апеляційної інстанції також бере до уваги незначний зміст та обсяг матеріалів, долучених до позовної заяви. 
До позову були додані: договір №08-0423 від 24.04.2023 з додатками; акт приймання-передачі І етапу робіт від 26.05.2023 року; листування між сторонами на досудовому етапі врегулювання спору; копія експертного звіту (позитивного) № ЕК-5403/11-23 від 12 грудня 2023 року; копія накладної № 14; копія акта здачі-приймання наданих послуг ІІ та ІІІ етапів робіт. 
Зазначені документи вже були сформовані та використовувалися сторонами у попередніх судових процесах, що свідчить про відсутність необхідності у зборі нових доказів чи проведенні додаткових складних процесуальних дій.
Також справу не можна віднести до категорії складних чи таких, що формують нову правову позицію, оскільки спір стосувався стягнення вартості виконаних робіт за договором, правова природа якого та обставини виконання вже були предметом судової оцінки.
Розгляд справи не супроводжувався призначенням експертиз, витребуванням значного масиву нових доказів чи дослідженням спеціальних знань, а кількість поданих процесуальних документів та проведених судових засідань не свідчить про підвищену складність спору, що додатково підтверджується тривалістю судових засідань в суді першої інстанції.
Тому час, витрачений на аналіз чинного законодавства, судової практики та підготовки позовної заяви по справі №916/2233/25, при належному рівні професійної юридичної підготовки та правової кваліфікації адвоката, не міг бути тривалим, а сама підготовка матеріалів у даній справі викликати складнощі.
Судова колегія також враховує, що відповідачем у справі є Комунальне некомерційне підприємство “Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр” Одеської обласної ради”, діяльність якого пов`язана із забезпеченням надання спеціалізованої медичної допомоги населенню, а тому питання співмірності та розумності витрат на правничу допомогу повинно оцінюватися з урахуванням специфіки функціонування такої юридичної особи та публічного характеру її діяльності.
За сукупністю наведених обставин - повторюваність правовідносин, участь того самого адвоката у попередніх пов`язаних між собою справах, наявність судового рішення, що встановлює преюдиційні обставини, обмежений обсяг доказової бази та відсутність нових або складних правових питань - судова колегія дійшла висновку, що визначена судом першої інстанції сума витрат на правничу допомогу у розмірі 40 000 грн є завищеною, не є співмірною з фактичним обсягом і складністю виконаних робіт та не відповідає критерію розумної необхідності судових витрат у цій конкретній справі.
Судова колегія наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.10.2021 у справі №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19).
Водночас процедура стягнення витрат на правову допомогу не може використовуватися як інститут безпідставного збагачення та як інститут покарання за недобросовісну процесуальну поведінку одного з учасників провадження, оскільки таке стягнення не переслідуватиме легітимну мету та не відповідатиме процесуальній суті передбаченої положеннями ГПК України компенсації таких витрат (подібна позиція викладена в додаткових постановах Верховного Суду від 03.12.2024 у справі № 908/314/18, від 12.12.2024 у справі № 920/882/23(920/234/19), від 26.11.2024 у справі № 922/1792/24, від 19.11.2024 у справі № 873/103/24).
Отже, стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу та розмір таких витрат, який може бути відшкодований за рахунок іншої сторони.
Надавши оцінку доказам та аргументам сторін щодо розподілу відповідних витрат, керуючись зокрема, такими критеріями як обґрунтованість, пропорційність, співмірність та розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи приписи частини 4 статті 126 та частини п`5 статті 129 ГПК України, з огляду на обсяг виконаних робіт адвокатом, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
З огляду на наведене, оцінивши докази та аргументи сторін щодо розподілу витрат, керуючись критеріями обґрунтованості, пропорційності, співмірності та розумності, судова колегія доходить висновку про наявність підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, до 20 000 грн, з яких 15 000 грн становлять витрати на правничу допомогу, а 5 000 грн - гонорар успіху, як таких, що відповідають критерію реальності, необхідності та розумності їх розміру. 
За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального та процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Апеляційний господарський суд частково задовольняє апеляційну скаргу, змінюючи судове рішення в частині розподілу судових витрат, понесених на правничу допомогу, шляхом викладення резолютивної частини рішення в редакції резолютивної частини даної постанови.
У зв`язку з тим, що чинним законодавством не передбачено справляння судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове рішення, яким спір по суті не вирішувався, та зважаючи на те, що оскаржуваним додатковим рішенням вирішувалось питання про розподіл судових витрат, що не стосується суті спору, розподіл судового збору судом апеляційної інстанції не здійснюється.
Керуючись статтями 129, 253, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства “Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр” Одеської обласної ради” на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2025 у справі №916/2233/25 – задовольнити частково.
Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2025 у справі №916/2233/25 – змінити, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції:
«Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю “В.С. ПРОЕКТ” – задовольнити частково.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства “Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр” Одеської обласної ради” (65055, м. Одеса, вул. Нежданової, буд. 32; код ЄДРПОУ 02008342) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “В.С. ПРОЕКТ” (65009, м. Одеса, пров. Світлий, 3; код ЄДРПОУ 35931274) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп., які складаються з витрат позивача в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) 00 грн та гонорару успіху в сумі 5000 (п`ять тисяч) 00 грн.
В іншій частині заяви – відмовити.»
Доручити Господарському суду Одеської області видати наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі статтями 286-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 25.02.2026.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська