ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 140/10689/25
адміністративне провадження № К/990/10550/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Білоуса О.В., 
суддів – Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-торгівельна об`єднана група» на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року (головуючий суддя Онишкевич Т.В., судді – Гудим Л.Я., Качмар В.Я.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-торгівельна об`єднана група» до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-торгівельна об`єднана група» (далі - ТОВ «ІТОГ») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області), Державної податкової служби України (далі - ДПС України), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ГУ ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 17 червня 2025 №12981275/44300749; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну від 8 травня 2025 року №11 в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погодившись з вище зазначеним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ІТОГ» подало апеляційну скаргу на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2025 року.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року апеляційну скаргу ТОВ «ІТОГ» залишено без руху та надано п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги, а саме: для надання до суду апеляційної інстанції документ, який підтверджує факт сплати судового збору у розмірі 4542 грн.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року апеляційну скаргу ТОВ «ІТОГ» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2025 року повернуто з підстав невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Відповідач, вважаючи ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги постановленою з порушенням вимог процесуального закону, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції, а справу направити для продовження розгляду до цього ж суду.
На обґрунтування касаційної скарги позивач зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги з підстав пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС України).
Скаржник стверджує, що позивачем було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги. Так, після надсилання апеляційної скарги ТОВ «ІТОГ» самостійно виявило, що ним не було сплачено судовий збір, тому 2 січня 2026 року одразу ж виправило дану помилку та здійснило перерахунок коштів, що підтверджується платіжною інструкцією №259. 21 січня 2026 року Восьмий апеляційний адміністративний суд постановляючи ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху не здійснив перевірку проведеного платежу. При постановленні 12 лютого 2026 року ухвали про повернення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції також належним сином не перевірив зарахування судового збору до спецфонду, інакше б встановив, що судовий збір було сплачено вчасно. 
Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2026 року відкрито касаційне провадження з підстав, передбачених частиною третьою, пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: предметом касаційного оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги; підставами касаційного оскарження є порушення з боку суду апеляційної інстанції норм процесуального права.
Відповідач надіслав відзив на касаційну скаргу, в якому проти її доводів заперечує, вважає, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув апеляційну скаргу, оскільки у встановлений строк особою, яка подала апеляційну скаргу, не усунуто недоліків апеляційної скарги та просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, залишивши без змін оскаржуване судові рішення.
Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги, матеріали справи та мотиви, покладені в основу оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить із такого.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України. Проте, дане право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї.
У цій справі підставою для повернення апеляційної скарги слугувало те, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду апеляційної інстанції про усунення недоліків апеляційної скарги. Ці недоліки полягали в тому, що відповідач не надав доказів сплати судового збору при зверненні з апеляційною скаргою, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21 січня 2026 року залишив без руху.
Вказаною ухвалою суд апеляційної інстанції надав відповідачу строк у п`ять днів з моменту отримання копії цієї ухвали для сплати судового збору.
Так, вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги встановлені статтею 296 КАС України.
За приписами пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Як вбачається з апеляційної скарги та матеріалів, доданих до неї, скаржником не надано документ про сплату судового збору. Про наявність такого документа відповідач також не зазначив у переліку поданих ним додатків до апеляційної скарги.
Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, що оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
З огляду на порушення відповідачем вимог оформлення апеляційної скарги в частині ненадання разом з апеляційною скаргою документа про сплату судового збору, суд апеляційної інстанції цілком правильно застосував положення частини другої статті 298 КАС України.
При цьому варто зауважити, що ненадання документу про сплату судового збору слугувало єдиною підставою для залишення апеляційної скарги без руху.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Наведене свідчить, що ненадання скаржником документа про сплату судового збору є підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а у разі неусунення такого недоліку, така скарга повертається особі, яка її подала. 
Водночас варто зазначити, що повернення позовної заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали суду про усунення недоліків, можливо лише у тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі.
Згідно з Довідкою про доставку електронного листа ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року у справі №140/10689/25 доставлена ТОВ «ІТОГ» до його електронного кабінету 21 січня 2026 року о 15:01 год.
У зв`язку з невиконанням вимог наведеної ухвали, суд апеляційної інстанції постановив ухвалу від 12 лютого 2026 року, якою повернуто апеляційну скаргу позивачу.
Необхідно зазначити, що у матеріалах справи наявна заява про усунення недоліків та платіжна інструкція.
У вказаній платіжній інструкції зазначено, що призначенням платежу є судовий збір за подання ТОВ «ІТОГ» апеляційної скарги на рішення від 2 грудня 2025 року у справі № 140/10689/25. Документ про сплату судового збору №259 датовано 2 січня 2026 року, тобто до дня постановлення оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції (12 лютого 2026 року).
При цьому наведений недолік слугував єдиною підставою для залишення апеляційної скарги без руху.
Наведене свідчить, що станом на день постановлення оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції від 12 лютого 2026 року судовий збір за подання позивачем апеляційної скарги був сплачений. 
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір», згідно з частиною першою статті 9 якого, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
При цьому частиною другою цієї ж статті Закону визначено, що суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Отже, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг). Це означає, що суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної адміністративної справи.
Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, то суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені процесуальним законодавством, зокрема, в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.
Таким чином, обов`язок перевірки факту зарахування судового збору покладається на суд.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 9901/144/20 та у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 823/1940/18, від 28 квітня 2022 року у справі № 520/10006/21, від 20 липня 2023 року у справі № 300/2856/22, від 9 серпня 2023 року у справі № 320/2743/20, від 17 жовтня 2024 року у справі № 380/7041/24.
Підсумовуючи вище викладене, необхідно зазначити, що Верховний Суд не ставить під сумнів існування підстав для залишення апеляційної скарги без руху для усунення її недоліків. Водночас, постановляючи оскаржувану ухвалу від 12 лютого 2026 року суд апеляційної інстанції передчасно повернув апеляційну скаргу скаржникові, що обмежило його право на апеляційне оскарження (в аспекті доступу до суду) і стали перешкодою для захисту прав, з огляду на своєчасну сплату скаржником судового збору.
За таких обставин справи Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до частини першої статті 353 КАС України, підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Згідно частини четвертої статті КАС України, справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Таким чином, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення – скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-торгівельна об`єднана група» задовольнити.
Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року скасувати, а справу №140/10689/25 направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус
Судді Н.Є.Блажівська
І.Л.Желтобрюх