ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року 
м. Київ

справа №320/2128/19
адміністративне провадження № К/990/42856/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Олендера І.Я., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року (головуючий суддя Бужак Н.П., судді: Костюк Л.О., Кобаль М.І.) у справі № 320/2128/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Харкова» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Харкова» (далі - позивач, ТОВ «Авіалінії Харкова») звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - відповідач, контролюючий орган, ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0004441406 від 22 квітня 2016 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №0004441406 від 22 квітня 2016 року всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки відповідач зробив висновки про порушення позивачем чинного податкового законодавства не обґрунтовані посиланням на відповідні обставини.
Справа судами розглядалась неодноразово. 
Київський окружний адміністративний суд рішенням від 25 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року адміністративний позов задовольнив повністю. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 22 квітня 2016 року № 0004441406.
Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 22 квітня 2016 року №0004441406 діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки відповідачем не було доведено та надано достатніх доказів на підтвердження порушення позивачем вимог податкового законодавства.
Верховний Суд постановою від 13 жовтня 2021 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року у справі № 320/2128/19 скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою від 30 січня 2023 року Київський окружний адміністративний суд позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Харкова» до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишив без розгляду. Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що повторна неявка позивача в судове засідання без поважних причин, належним чином повідомленого про розгляд справи, зумовлює застосування процесуального наслідку у вигляді залишення позову без розгляду. 
Суд першої інстанції зазначив, що у судове засідання 16 січня 2023 року позивач та/або його представник не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності станом на початок судового засідання до суду не надходило.
У зв`язку з неявкою представника позивача, підготовче засідання відкладено до 30 січня 2023 року.
Про судове засідання, призначене на 30 січня 2023 року, представника позивача було повідомлено телефонограмою та шляхом направлення копії повістки на електронну пошту.
У судове засідання 30 січня 2023 року позивач та/або його представник не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності станом на день проведення судового засідання до суду не надходило.
Будь-яких доказів щодо причин неявок у судові засідання, що були призначені на 16 січня 2023 року та 30 січня 2023 року позивачем суду не надано, тому суд дійшов висновку, що позивач двічі поспіль, без поважних причин не прибув у судові засідання.
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 15 жовтня 2024 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Харкова» задовольнив. Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року скасував та направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Харкова» у судові засідання, призначені на 16 січня 2023 року та 30 січня 2023 року дійсно не з`явився. Разом з тим, з документів наданих до апеляційної скарги вбачається, що 19 січня 2023 року представник позивача - адвокат Колісник Б.О. на офіційну електрону адресу Київського окружного адміністративного суду (inbox@adm.ko.court.gov.ua) направив клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 30 січня 2023 року об 11:30 год за відсутності представника позивача. Також, у зазначеному клопотанні представник позивача заперечив проти клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.
Також апеляційний суд не погодився з доводами відповідача про неналежність клопотання представника позивача щодо розгляду справи за його відсутності, з огляду на те, що воно направлено на електронну адресу Київського окружного адміністративного суду, а не через систему «Електронний суд», оскільки обов`язок реєструватись в ЄСІТС на момент виникнення спірних правовідносин був добровільним.
Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року з підстав, наведених в касаційній скарзі. 
З огляду на зміст касаційної скарги, предметом касаційного оскарження є постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду і направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, тобто рішення ухвалене судом за наслідками вирішення процесуального питання. Підставою для касаційного оскарження такого судового рішення визначено порушення судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, з покликанням на частину 2 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідач зазначає, що судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було порушено норми процесуального права, не надано належну оцінку доводам контролюючого органу щодо того, що позивач був належним чином повідомлений про призначені судові засідання та повторно, після неодноразового відкладення розгляду справи, не прибув у судове засідання без повідомлення поважних причин неявки та заяв про розгляд справи за відсутності його представника не подавав.
У відзиві на касаційну скаргу позивач просить постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. 
Також від Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Харкова» на адресу суду надійшли додаткові письмові пояснення, в яких позивач, з покликанням на правовий висновок, викладений Об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у справі №380/970/24 від 19 березня 2025 року, просить закрити касаційне провадження у цій справі, з огляду на ту обставину, що постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, не підлягає касаційному перегляду. 
Верховний Суд, обговоривши доводи касаційної скарги, переглядаючи судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.
Суттєвим для правильного вирішення цієї справи є встановлення наявності чи відсутності передбачених законом підстав для застосування судом положень статті 240 КАС України. Саме від з`ясування обставин, які можуть свідчить про наявність процесуальних підстав для залишення позову без розгляду, залежить правомірність прийнятого судом процесуального рішення та відповідність його вимогам процесуального закону. 
Оцінка доводів учасників справи та встановлених судами обставин має здійснюватися саме через призму визначення того, чи існували у суду першої інстанції належні процесуальні підстави для застосування відповідного процесуального наслідку у вигляді залишення позову без розгляду. 
Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено статтею 205 КАС України. Так, частиною п`ятою цієї статті передбачено, що в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки. 
Наведена норма кореспондується з положеннями пункту 4 частини першої статті 240 КАС України, якою визначено що позов залишається судом без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. 
Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду з указаних підстав, суди мають враховувати, що застосування наведених норм передбачає наявність таких обов`язкових умов: позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання; позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки; неявка позивача перешкоджає розгляду справи по суті; від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності; відповідач не наполягає на розгляді справи по суті за відсутності позивача на підставі наявних у ній доказів.
Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції послався на те, що у судові засідання, які відбулись 16 січня 2023 року та 30 січня 2023 року, представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Позивач ці обставини не заперечує. 
Разом з тим, для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 205 КАС України, суд на підставі аналізу матеріалів справи та думки інших учасників справи повинен, серед іншого, також дослідити питання можливості розгляду справи по суті за відсутності позивача, а також з`ясувати, чи не наполягає відповідач на розгляді справи по суті на підставі наявних у ній доказів. На думку колегії суддів, у разі якщо наявних у справі доказів та матеріалів достатньо і неявка позивача, належним чином повідомленого про розгляд справи, не перешкоджає такому її розгляду, суди повинні приймати рішення по суті спору.
Суд звертає увагу, що правила статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України є певною формою реалізації гарантій особи на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.
Правила цієї статті встановлюють умови та підстави, спрямовані на те, щоб учасники судового процесу й, зокрема суд, не могли свавільно обмежити право особи на судовий розгляд справи по суті заявлених вимог через ухвалення будь-якого виду судового рішення, що припинить провадження у справі. Водночас правила цієї статті встановлюють наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження.
Частина п`ята статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України побудована таким чином, що дає суду можливість повернути позовну заяву особи без розгляду, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду.
Законодавче формулювання частини п`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України «… якщо неявка перешкоджає розгляду справи» означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18, від 27 травня 2020 року у справі № 9901/11/19. 
Як вже зазначалось вище, залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що повторна неявка позивача в судове засідання без поважних причин, належним чином повідомленого про розгляд справи, зумовлює застосування процесуального наслідку у вигляді залишення позову без розгляду.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає непереконливим висновок суду першої інстанції, наведений у мотивувальній частині рішення про неможливість розгляду даної справи по суті за відсутності позивача. 
Більше того, в КП «Діловодство спеціалізованого суду» наявне клопотання представника позивача про розгляд справи, призначеного від 19 січня 2023 року, за відсутності представника позивача, а тому застосування процесуального наслідку у вигляді залишення позову без розгляду не є можливим. 
Колегія суддів враховує, що матеріали справи містить означене клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Зазначене клопотання свідчить про вчинення позивачем процесуальних дій, спрямованих на реалізацію свого права приймати участь у її розгляді, та належне здійснення процесуальних прав. За таких обставин відсутні підстави вважати, що позивач без поважних причин не з`явився у судове засідання або ухиляється від участі у розгляді справи. Відтак, застосування судом першої інстанції процесуального наслідку у вигляді залишення позову без розгляду не відповідає вимогам процесуального закону та є передчасним. 
На переконання колегії суддів Верховного Суду, враховуючи означені обставини, вказане унеможливлює застосування пункту 4 частини першої статті 240 КАС України, який передбачає залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям позивача в судове засідання саме без поважних причин.
Принцип правової визначеності, який є складовою верховенства права, вимагає від суду послідовності у процесуальних діях, передбачуваності застосування правових наслідків та дотримання визначених законом процедур. Невиконання судом першої інстанції обов`язку щодо надання оцінки поважності причин неявки сторони в судовому засіданні 30 січня 2023 року, які викладені у клопотанні від 19 січня 2023 року, призвело до ситуації правової невизначеності для учасника процесу.
Таким чином, Суд зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов вірних міркувань, що висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України є помилковими та не ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального права, а тому у суду апеляційної інстанції були наявні правові підстави для скасування ухвали Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року (про залишення позову без розгляду) у справі №320/2128/19 з направленням цієї справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
За правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення є обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Що ж до заявленого представником позивача клопотання про закриття касаційного провадження, то таке задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. 
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Частиною другою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 вересня 2025 року у справі № 367/252/24 відступила від раніше сформованого висновку об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у справі №380/970/24 та чітко зазначила: ухвали суду першої інстанції, які належать до переліку, визначеного процесуальними кодексами, після їх перегляду в апеляційному порядку можуть бути предметом касаційного оскарження - незалежно від результату апеляційного розгляду. Це гарантує реалізацію права кожного учасника процесу на ефективний та повноцінний доступ до правосуддя, включаючи можливість перегляду рішень у всіх трьох судових інстанціях.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -

УХВАЛИВ:
Відмовити представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Харкова» у задоволенні клопотання про закриття касаційного провадження. 
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення. 
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі №320/2128/19 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Судді	В.П. Юрченко І.А. Васильєва   І.Я.Олендер