Справа № 442/5293/25 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М. 
Провадження № 22-ц/811/3578/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.
секретаря Гаврилюк Я.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2025 року в складі судді Грицай М.М. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, - 
встановив:
У липні 2025 року позивач ТОВ «Бізнес Позика» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 124210 грн, що складається з: 39 000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 60060,00 грн - суми прострочених платежів по процентах, 19500,00 грн. - суми заборгованості по штрафам, 5650, 00 грн. - суми прострочених платежів за комісією. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.11.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем укладено договір №481080-КС-006 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 39000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.
Згідно із умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1 процент за кожен день користування Кредитом.
Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.
Пунктом 3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконав та надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 39000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника НОМЕР_1 , яку Позичальник вказав при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).
До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за кредитним договором №481080-КС-006 про надання кредиту належним чином не виконав, хоча частково сплатив кошти в розмірі 8000 грн, що вказано в розрахунку, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 124210 грн. Просив про задоволення позову. 
Оскаржуваним заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" заборгованість за кредитним договором №481080-КС-006 від 22.11.2024 у розмірі 96910 (дев`яносто шість тисяч дев`ятсот десять) гривень, з яких: 39000 (тридцять дев`ять тисячі) гривень - тіло кредиту, 57910 грн (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот десять) гривень - заборгованість за відсотками.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" судовий збір в розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).
У задоволенні решти позову - відмовлено.
Рішення суду в частині висновків суду про стягнення відсотків та комісії оскаржив ТОВ «Бізнес Позика». Вважає, що рішення в цій частині є помилковим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зокрема вказує на те, що у Кредитних договорах ТОВ «Бізнес Позика» встановлюється комісія саме за надання кредиту, а не за його обслуговування, а тому відома судова практика АТ КБ «Приватбанк» щодо комісії за обслуговування кредиту не має братися судом до уваги, тому що у кредитному договорі укладеному з АТ КБ «Приватбанк» була встановлена комісія за обслуговування кредиту, яка встановлена у відсотковому значенні та яка нараховується щомісячно. 
Додає, що у кредитних договорах ТОВ «Бізнес Позика» встановлена комісія саме за надання кредиту, є разовою, розмір якої є незмінним. Комісія за надання кредиту встановлюється не лише у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а і у самих Кредитних договорах, які укладаються в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» та які підписуються за допомогою одноразових ідентифікаторів. 
Виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч.1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою індивідуально та затверджується внутрішніми актами). 
З вищевикладеного вбачається, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем по кредитному договору №481080-КС-006 повністю відповідає умовам Договору, а розмір нарахованих процентів відповідає нормам статтей 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України. 
Таким чином, у даному випадку позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, що нараховані на залишок по тілу кредиту у межах строку дії договору, а встановлена комісія за надання кредиту є законною та такою, що відповідає умовам договору, правилам та нормам чинного спеціального законодавства України. 
Просить змінити рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 06 жовтня 2025 року в частині стягнення відсотків з 57910,00 грн. до 60060,00 грн., а в частині стягнення комісії скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення комісії за надання кредиту в усмі 5650,00 грн. Врешті рішення залишити без змін.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Учасники справи будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання 03 березня 2026 року не прибули, не повідомили про причину неявки.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалюючи рішення по суті спору, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, при цьому врахував, що між сторонами дійсно виникли кредитні відносини внаслідок підписання електронного договору, оскільки відповідач не повернув кредитних коштів, такі підлягають стягненню в примусовому порядку. 
Відмовляючи у стягненні комісії за надання кредиту в сумі 5650,00 грн., суд виходив з того, що позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику, що є незаконним, та фактично нараховув комісію за ту саму послугу, за яку відповідач повинен сплатити згідно з договором відсотки. При цьому вважав, що така позиція узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.08.2019 справа № 595/290/17, провадження № 61-29972св18; Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 справа № 311/682/16-ц, провадження № 61-24756св18; від 02.10.2019 справа № 760/20414/14-ц, провадження № 61-31205св18. Вказав, що зазначена умова договору порушує принцип добросовісності та призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, отже суперечить положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що нарахування позичальнику комісії за надання кредиту без зазначення конкретних послуг, за які її сплачено, є незаконним, тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача залишку заборгованості за комісією у розмірі 5650 грн. задоволенню не підлягають, а частково списані з відповідача кошти в рахунок оплати такої комісії в сумі 2150 грн слід зарахувати в частину погашення загальної заборгованості за нараховані відсотки за користування кредитом.
Зважаючи на те, що відповідачем погашено відсотки в сумі 5850 грн, зарахування списаної комісії в сумі 2150 грн в частину погашення відсотків, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за відсотками в розмірі 57910 грн.
Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 39 000,00 грн. та відмови у стягненні штрафу в сумі 19500,00 грн. учасниками справи не оскаржується, відтак відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду лише в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками та комісією. 
Судом встановлено, що 22 листопада 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладений договір № 481080-КС-006 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
22 листопада 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» направив ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 481080-КС-006 про надання кредиту. Того ж дня ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 481080-КС-006 про надання кредиту на визначених офертою умовах.
ТОВ «Бізнес Позика» через телекомунікаційну систему відправив ОСОБА_1 одноразовий ідентифікатор UA-8583 на номер телефону НОМЕР_2 (який зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржник ввів/відправив.
Пунктом 2.1 Договору № 481080-КС-006 про надання кредиту на визначених офертою умовах, визначено, що ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 39 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит.
Пунктом 2.3 договору визначено, що кредит надається строком на 24 тижні, термін дії договору до 09 травня 2025 року.
Згідно із п. 2.4. договору стандартна процентна ставка за кредитом в день 1% фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. 
Відповідно до п. 2.5 договору комісія за надання кредиту становить 7800,00 грн.
Договір підписано одноразовим ідентифікатором UA-8583.
Вказані обставини підтверджуються пропозицією (оферти) укласти договір про надання кредиту № 481080-КС-006; прийняттям (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір № 481080-КС-006; договором № 481080-КС-006 про надання кредиту від 22.11.2024 року; паспортом споживчого кредиту, анкетою клієнта (витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://bizpozyka.com); правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика».
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконав та надав 22.11.2024 Позичальнику грошові кошти в розмірі 39000 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника НОМЕР_3 , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "ПрофітГід" від 22.11.2024.
Відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_1 , наданої АТ "ОТП Банк", 22.11.2024 здійснено зарахування переказу в сумі 39000 грн.
Згідно із розрахунком заборгованості за договором №481080-КС-006, довідки про стан заборгованості станом на 03.07.2025 ОСОБА_1 , загальна заборгованість останнього за згаданим договором складає 124210 грн, з яких: 39000 грн. заборгованість за кредитом, 60060 грн. - заборгованість по відсотках, 5650 грн - заборгованість по комісії, 19500 грн - заборгованість по штрафам. Всього сплачено - 8000 грн., з яких: 5850 грн. - відсотки, 2150 грн - комісія.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Факт укладення між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 . Договору № №481080-КС-006 про надання кредиту від 22 листопада 2024 року у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», сторонами не оспорюється.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику.
Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором.
З дослідженого кредитного договору вбачається, що його умови відповідають законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Звертаючись із позовом ТОВ "Бізнес позика" покликався на те, що станом на 22 червня 2025 року заборгованість позичальника становила 124210 гривень та складалася з: суми прострочених платежів за тілом кредиту 39000, 00 гривень, суми прострочених платежів за процентами 60060,00 гривень, суми заборгованості за штрафами - 19500,00 гривень, суми прострочених платежів за комісією 5650,00 гривень.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості у повному розмірі чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Розрахунок заборгованості, наданий ТОВ «Бізнес Позика» по кредитному договору №481080-КС-006, повністю відповідає умовам договору та вимогам законодавства, а позовні вимоги щодо стягнення нарахованих відсотків підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідачем не надано аргументованого контррозрахунку заборгованості, розмір заборгованості відповічем не спростований, а тому колегія суддів вважає доведеним, що на момент звернення позивача до суду із даним позовом відповідач мав заборгованість перед ТОВ «Бізнес Позика».
Доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє обґрунтування. 
Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про зарахування в рахунок заборгованості з відсотками частково сплачену відповідачем суму комісії в розмірі 2150,00 грн. 
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
За приписами частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту.
Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 № 16 затвердило правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Відповідно до пункту 5 Правил Кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил.
Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на тому, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни неможуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил).
З матеріалів справи вбачається, що у п.п. 1.6, 2.5 кредитного договору, у п. 1.4.14 Правил надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», в Паспорті споживчого кредиту, передбачено комісію за надання кредиту, такі були підписані відповідачем та ним не оспорюються, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії за надання кредиту до загальних витрат за споживчим кредитом та порядком сплати такої комісії.
Таким чином, позивачем правомірно встановлено комісію за надання кредиту, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, помилково ототожнив комісію за надання кредиту з комісією за обслуговування та повернення кредиту, які за своєю правовою природою є різними видами комісії і стягнення яких регулюється різними нормами, відтак дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту та зарахування їх в рахунок погашення відсотків. 
Пунктами 1 та 2 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а відтак скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд, відповідно, змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Згідно зі частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 2 422 грн 40 коп судового збору. 
З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 3 666 грн 60 коп.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 384 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити. 
Заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 5650 грн. та часткового стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 57910 грн. - скасувати.
Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" заборгованість за кредитним договором №481080-КС-006 від 22.11.2024 в розмірі 60060,00 грн. прострочених платежів по відсотках, 5650,00 грн. прострочених платежів за комісією, змінивши загальний розмір суми стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" з 96910 гривень 00 копійок до 104710 (сто чотири исячі сімсот десять) гривень 00 копійок.
В решті рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривень 60 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 03 березня 2026 року.

Головуючий   А.В. Ніткевич

Судді   С.М. Бойко

С.М. Копняк