Справа № 130/3515/25
Провадження № 22-ц/801/645/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Грушковська Л. Ю.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року	Справа № 130/3515/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Берегового О.Ю., Міхасішина І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 грудня 2025 року, ухвалене суддею Грушковською Л.Ю. в м. Жмеринка, в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
У листопаді 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі – АТ «А-Банк») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 12 серпня 2023 року в розмірі 24 497,12 грн станом на 16 листопада 2025 року, яка складається з наступного: 15 911,01 грн – заборгованість за кредитом; 8 586,11 грн – заборгованість по відсотках.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 серпня 2023 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. Цього ж дня ОСОБА_1 підписала Заяву щодо встановлення кредитного ліміту, на підставі якої відповідачу відкрито поточний рахунок, встановлено на нього відповідний кредитний ліміт та видано платіжну картку, як засіб доступу до рахунку. Вказані документи містять всі суттєві умови кредитування, строк, розмір процентів, максимальний розмір кредиту, тощо. 
Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у A-Банку разом з Умовами та Правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг додається до позовної заяви.
Всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, про що свідчить його підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».
На суму фактично використаного кредитного ліміту (кредиту) банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту за процентними ставками, зазначеними в Тарифах, як визначено п. 2.1.4.3.2 Умовами та правилами надання банківських послуг.
Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. 
АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору.
У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 16 листопада 2025 року має заборгованість в загальному розмірі 24 497,12 грн.
Невиконання відповідачем умов укладеного договору стало підставою для звернення до суду із даним позовом.
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.08.2023 року в розмірі 15 911 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот одинадцять) грн 01 коп, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1573 (одна тисяча п`ятсот сімдесят три) грн 35 коп.
У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками в розмірі 8586,11 грн – відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, АТ «А-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
У скарзі зазначає, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч. 2 ст.638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією та сплата періодичних платежів. Навіть якщо врахувати думку суду першої інстанції щодо непідписання позичальником Тарифів та Умов і Правил, позичальник отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, тобто він погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів і вже повинен сплачувати процентну ставку. Посилання на постанову Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 в частині відмови у стягненні процентів жодним чином не обґрунтовано, оскільки в цій справі розглядався випадок, коли Тарифи Банку не було підписано боржником. До матеріалів справи додано не тільки Тарифи із сайту Банку, а і Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписано електронним підписом та в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, та багато іншого. У даному випадку підлягає до застосування постанова Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20. Щодо сумнівів суду відносно розрахунку заборгованості, то вони є необґрунтованими, однак на підтвердження вірності розрахунку банком надавано банківську виписку.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 12 серпня 2023 року відповідач ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в «А-Банку» отримала кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк» разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складають між сторонами кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Процентна ставка у Анкеті-заяві не визначена (а.с.11).
Також, окрім Анкети-заяв 12 серпня 2023 року відповідач підписала Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «АТБ», в якому зазначено всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка тощо. Паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». У Паспорті споживчого кредиту вказано, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної у цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. Дата надання інформації 01 серпня 2023 року. Ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 17 серпня 2023 року (а.с.14-15).
Як вбачається з виписки по банківській картці, ОСОБА_1 дійсно отримала кошти від банку та використовувала їх (а.с.16-28).
Згідно з копією довідки за картами, на ім`я ОСОБА_1 в АТ «А-Банк» відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 (а.с.30).
Відповідно до копії довідки за лімітами, ОСОБА_1 12 серпня 2023 року встановлено кредитний ліміт в сумі 9 500 грн, який 23 липня 2024 року збільшився до 16 360 грн та 15 листопада 2025 року зменшено до 16 000 грн (а.с.29). 
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 12 серпня 2023 року, у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором за відповідачем ОСОБА_1 станом на 16 листопада 2025 року рахується заборгованість в сумі 24 497,12 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 15 911,01 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 8 586,11 грн (а.с.6-10).
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов укладеного договору, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення заборгованості за кредитом. 
За правилом частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України ««Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи виходив з того, що у анкеті-заяві процентна ставка не визначена і в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. 
Суд вважав, що оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» та Тарифи користування карткою «Зелена», на які посилається позивач, не містять підпису позичальника, такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору б/н від 12 серпня 2023 року. Крім того, роздруківка із сайту позивача про «Умови та правила надання банківських послуг» належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). 
Ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Оскільки позивачем не доведено погодження між сторонами розміру процентної ставки, суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення заборгованості по тілу кредиту, тобто фактично отриманих коштів відповідачем в розмірі 15 911,01 грн.
В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по відсоткам є необґрунтованими та задоволенню судом не підлягають.
Зі змісту апеляційної скарги слідує, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а відтак рішення суду апеляційним судом в цій частині в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.
Що стосується висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості за процентами, то апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, оскільки він не відповідає обставинам справи та зроблений з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Дійсно, як встановлено судом першої інстанції, Анкета-заява від 12 серпня 2023 року, яка підписана ОСОБА_1 цифровим власноручним підписом, не містить умов щодо сплати процентів та їх розміру.
Апеляційний суд погоджується також з висновком суду першої інстанції в тій частині, що Тарифи користування карткою «Зелена» не містять підпису позичальника, а відтак їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору б/н від 12 серпня 2023 року. 
Однак, апеляційний суд не може погодитися із висновком суду першої інстанції в тій частині, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» неможна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору через відсутність підпису позичальника.
Так, в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», підписаній ОСОБА_1 зазначено про її згоду з тим, що ця Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, становлять договір про надання банківських послуг.
Підписанням цього договору ОСОБА_1 підтвердила, що Умови та правила надання банківських послуг їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.
Разом з тим, до позовної заяви додано витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», без зазначення дати їх затвердження.
А відтак не зрозумілим є, чи були чинними Умови і правила в наданій редакції на момент укладення між сторонами договору.
Разом з тим, до позовної заяви додано також і Заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, підписану ОСОБА_2 цифровим власноручним підписом 12 серпня 2023 року.
У пункті 6 цієї заяви зазначено, що пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процента ставка 3,4% на місяць. 
Строк кредитування (строк дії кредитної лінії) становить 240 місяців (пункт 7) (а.с.11 на звороті-13).
Вказані умови узгоджуються з умовами Паспорту споживчого кредиту, зокрема, за змістом розділу 4 пільгова процента ставка становить 0,000001%, а базова – 40,8% на рік (нараховується на максимальну суму заборгованості, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожен день з моменту виникнення заборгованості), що становить 3,4% на місяць.
Вказаний розмір процентної ставки зазначений і в розрахунку заборгованості.
Зазначені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою.
Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_1 була обізнана про розгляд справи судом першої інстанції.
Так, ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20 листопада 2025 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву.
У п. 1 ч. 1 ст. 191 ЦПК України зазначено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Зі змісту статті 178 ЦПК України слідує, що у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен, в тому числі, містити: обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, надану позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.
Тобто, суд ухвалює рішення в межах вимог позову та з урахуванням заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі вручено ОСОБА_1 03 грудня 2025 року, а тому вона мала право подати відзив на позов до 18 грудня 2025 року включно.
Разом з тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на позов не скористалася, щодо позовних вимог не заперечувала. 
З огляду на вищенаведене, оскільки відповідач порушив умови договору та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами підлягають задоволенню у повному обсязі.
За таких обставин, оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам за користуванню кредитними коштами підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині у повному обсязі, а саме стягненню з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 8 586,11 грн.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За змістом ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі та вимог апеляційної скарги, відповідно до положень ст. 141, п. п. «в» п.4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, сплачений позивачем за подачу позовної заяви, та 3 633,60 грн, сплачений за подачу апеляційної скарги, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору також підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.
Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 грудня 2025 року скасувати в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за процентами та в частині розподілу судових витрат, ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з  ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (ЄДРПОУ 14360080) заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 серпня 2023 року за процентами в розмірі 8 586 (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят шість) гривень 11 копійок.
У частині стягнення з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15 911 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот одинадцять) гривень 01 копійок рішення суду залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (ЄДРПОУ 14360080) судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок та судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

І.В. Міхасішин