Справа № 464/979/26
пр.№ 2/464/1477/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.04.2026 м. Львів
Сихівський районний суд м.Львова
в складі: головуючого-судді Мички Б.Р.
секретар судового засідання Ільницька О.В.
за участі позивача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5000 грн., щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем, в якому у них народилась дочка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дочка проживає спільно з матір`ю та перебуває на її утриманні. Із вересня 2022 року відповідач не надає матеріальної допомоги дитині для забезпечення належного способу життя та розвитку. Оскільки батько не бере участі у матеріальному забезпеченні дитини, позивач змушена звернутися до суду. Позивач вважає, що сума аліментів у розмірі 5000 грн. щомісячно зможе забезпечити рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини з урахуванням її участі також.
Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 20.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.
04.03.2026 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву у якому просили позов задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1756 грн. Вказала, що позивачка не довела необхідності встановлення розміру аліментів у сумі 5000 грн., така сума є необгрунтованою. Крім цього, відповідач не має офіційного доходу, є безробітнім, у дитини відсутні проблеми із здоровям, відсутні докази понесення витрат на дитину.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні підтримала позицію викладену у відзиві на позовну заяву. Крім цього, вказала, що відповідач на даний не працює, бронювання не має.
Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що неповнолітня дитина сторін проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Згідно із ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них.
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
З приписів зазначених правових норм вбачається, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.
Згідно ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина є підставною.
Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків із утримання дитини. Разом з тим, суд враховує, що обов`язок утримувати дитину в рівній мірі покладається на обох батьків, у тому числі на позивача. Відповідач є особою працездатного віку та може надавати матеріальне утримання для своєї дитини.
Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із частиною 2 даної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При визначенні розміру аліментів суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітньої дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також враховує матеріальне становище дитини, яку утримує та доглядає позивач, матеріальне становище відповідача (доказів про розмір доходу відповідача стороною позивача не надано), стан здоров`я дитини та стан здоров`я відповідача, а також те, що обов`язок утримувати дитину лежить на обох батьках. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками.

Суд бере до уваги той факт, що на сьогодні законодавець закріпив рекомендований розмір аліментів на одну дитину у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 3512 гривні.
Таким чином, законодавцем визначено, що прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).
Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відтак, враховуючи однозначну необхідність у витратах на дитину, виходячи із засад справедливості, добросовісності і розумності (ч.9 ст.7 СК України), відсутності доказів того, що відповідач, який є працездатного віку не спроможний сплачувати аліменти в розмірі у якому просить позивач, з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з 18 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір відповідатиме інтересам дитини, буде необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку і не порушуватиме права кожної із сторін.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
За умовами частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, слід зазначити наступне. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1331,20 грн судового збору.
На підставі статей 141, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу Українита керуючись статтями 10, 141, 247, 263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з 18 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави 1331.20 грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Повне судове рішення складено 06 квітня 2026 року, що є датою його ухвалення, постановленого за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України.

Головуючий Мичка Б.Р.