номер провадження справи 27/175/25 

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026 Справа № 908/3306/25

м. Запоріжжя Запорізька область 

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засідання Вака В.С., розглянувши матеріали справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (б. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133, ідентифікаційний номер юридичної особи 41084239) 
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Алфьорової Юлії Миколаївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 270 729 грн 99 коп.

за участю 
позивача: Басалига Д.М., дов. № 19 від 09.10.2025, в режимі відеоконференцзв`язку
відповідача: Шелудько О.О., адвокат, ордер серія АР № 1279521 від 27.11.2025

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Алфьорової Юлії Миколаївни про стягнення заборгованість за Договором № 488808-КС-001 про надання кредиту від 04.02.2024, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 68 624 грн 37 коп., суми прострочених платежів по процентах - 202 105 грн 62 коп., суми заборгованості по штрафам - 0 грн 00 коп., суми прострочених платежів за комісією - 0 грн 00 коп.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2025 позовні матеріали № 908/3306/25 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.
Ухвалою суду від 03.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3306/25. Присвоєно справі номер провадження 27/175/25. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про витребування доказів в порядку ст. 81 ГПК України, відповідно до якого позивач просить суд витребувати в АТ КБ "Приватбанк" наступні письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме:
- письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я Алфьорова Юлія Миколаївна (РНОКПП НОМЕР_1 ); 
- письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 04.02.2024 (дата видачі кредиту) по 14.12.2024 (дата закінчення терміну кредитування).
Ухвалою суду від 03.11.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" про витребування доказів задоволено. 
27.11.2025 на адресу суду від АТ КБ "Приватбанк" надійшла запитувана інформація стосовно Алфьорової Юлії Миколаївни.
01.12.2025 відповідач сформував в системі "Електронний суд" (зареєстровано 02.12.2025 вх. № 24279/08-08/25) відзив на позовну заяву, проти позову заперечив у повному обсязі.
Ухвалою суду від 09.12.2025 вирішено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 908/3306/25 за правилами загального позовного провадження, підготовче провадження призначити на 07.01.2026.
08.12.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" сформована в системі "Електронний суд" відповідь на відзив (зареєстровано 09.12.2025 вх. № 24793/08-08/25).
Ухвалою суду від 11.12.2025 задоволена заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" Басалиги Д.М. про проведення судового засідання 07.01.2026 об 11 год. 30 хв. та наступних судових засідань в режимі відеоконференції у справі 908/3306/25 поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів
06.01.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (зареєстровано 07.01.2026 вх. № 283/08-08/26), у якому останнє, у зв`язку з участю представника позивача в судовому засіданні 07.01.2026 в режимі відеоконференції по справі № 914/3343/25, просить суд відкласти судове засідання у справі № 908/3306/25.
Ухвалою суду від 07.01.2026 відкладено підготовче провадження, засідання суду призначено на 28.01.2026.
23.01.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" сформовано в системі "Електронний суд" заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 28.01.2026 підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті 18.02.2026.
05.02.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" сформовано в системі "Електронний суд" заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
18.02.2026 представником відповідача адвокатом Шелудько О.О. сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.
18.02.2026 суд розпочав розгляд справи по суті.
В судовому засіданні 18.02.2026 суд в порядку ст. 208 Господарського процесуального кодексу України заслухав вступне слово позивача.
Ухвалою суду від 18.02.2026 відкладено розгляд справи по суті, засідання суду призначено на 02.03.2026.
25.02.2026 представником відповідача адвокатом Шелудько О.О. сформована в системі "Електронний суд" заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
26.02.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.
02.03.2026 суд оголосив клопотання представника позивача про відкладення (перенесення) розгляду справи, у якому повідомляє, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про неможливість забезпечити явку уповноваженого представника в судове засідання у зв`язку з тим, що представник Басалина Д.М. буде брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по іншій справі № 569/9986/25, яке призначено до розгляду на 02.03.2026 о 12 год. 00 хв., а інші уповноважені представники позивача відсутні. Зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» зацікавлено в участі уповноваженого представника у судових засіданнях по справі, тому просить суд відкласти судове засідання по справі № 908/3306/25.
Клопотання задоволено судом.
Ухвалою суду від 02.03.2026 відкладено розгляд справи по суті, засідання суду призначено на 16.03.2026.
05.03.2026 через підсистему "Електронний суд" позивачем подана заява про участь у судовому засіданні, яке призначено на 16.03.2026 у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів представника позивача.
Клопотання задоволено судом.
Судове засідання 16.03.2026 проводилось за допомогою підсистеми "Електронний суд" та фіксацією судового засідання vkz.court.gov.ua.
Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, далі ГПК України, суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). За заявою будь-кого з учасників справи або за ініціативою суду повне фіксування судового засідання здійснюється за допомогою відеозаписувального технічного засобу (за наявності в суді технічної можливості та за відсутності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу).
Суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено учасникам справи їх права, у тому числі право заявляти відводи. 
Відводів складу суду не заявлено.
16.03.2025 представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги на підставах викладених у позовній заяві. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 488808-КС-001 про надання кредиту від 04.02.2024, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 68 624 грн 37 коп., суми прострочених платежів по процентах - 202 105 грн 62 коп., суми заборгованості по штрафам - 0 грн 00 коп., суми прострочених платежів за комісією - 0 грн 00 коп. Позов заявлено з тих підстав, що з відповідачем було укладено договір про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання умов кредитного договору позивач перерахував на банківську картку відповідачу кошти в сумі 69 000 грн 00 коп. Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 488808 КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 488808-КС-001 Позичальника Фізичної особи - підприємця Алфьорова Юлія Миколаївна, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.
16.03.2026 представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив суд відмовити в його задоволенні, на підставах викладених у відзиві, зазначив, що на підтвердження факту укладення даного кредитного договору Позивач надав Анкету клієнта, Візуальну форму послідовності дій Клієнта, Правила про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА». Додані ж до позову обидві візуальні форми послідовності дій Клієнта у форматі pdf, в розрізі зазначених вище процесуальних норм стосовно достовірності доказів, мають бути визнані судом неспроможними, позаяк вказані документи: 1) не несуть в собі безсумнівну правдивість таких даних та не слугують тією інформацією, яка може встановлювати об`єктивну істинність обставин вчинення товариством та/або його системою дій з надіслання Відповідачу ідентифікатора для реєстрації/входу в систему та для акцептування пропозиції укласти договір; 2) не свідчать про безпосередній зв`язок між цими обставинами та зазначеними у відповідних формах відомостями, позаяк сама по собі форма представлення Позивачем кредитного договору - документ у форматі pdf, як і відскановане зображення у форматі pdf візуальної форми послідовності дій клієнта є такими, що не дозволяють суду перевірити порядок та встановити обставини створення таких документів за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини вчинення сторонами тих чи інших дій. Отже, за відсутності демонстрації Позивачем місця збереження електронних даних та інформації про вчиненні в системі дії неможливо встановити будь-який зв`язок між вказаними Позивачем обставинами та діями, у тому числі створеній Позивачем односторонньо візуальній формі послідовності дій. Зокрема Позивачем не доведено жодними належними та достовірними доказами того, що під час створення такої візуальної форми послідовності дій відповідний документ захищено від редагування/зміни будь-якими особами, а сама форма створюється автоматично системою та захищається від змін. З огляду всього вище зазначеного, не є таким безсумнівним доказом вчинення сторонами дій з укладення електронного договору і подана позивачем та створена ним одноособово анкета клієнта. Окрім того, позивачем не доведено та не обґрунтовано, що надані ним анкета клієнта та обидві візуальні форми послідовності дій Клієнта створюються автоматично системою в день укладення договору, а тому при можливості формування таких документів позивачем, зокрема його посадовою особою, односторонньо та у будь-який час (анкета створена у вигляді витягу із сайту). Позивач жодним чином не мотивував неможливість демонстрації суду наявності у системі, володільцем якої і є сам позивач, відповідних записів та/або запису чи інформації про їх існування та зберігання в системі. З урахуванням неподання позивачем оригіналів електронних доказів щодо вчинення тієї послідовності дій, про яку стверджує позивач, варто встановити, що позивачем не доведено належними та достовірними доказами обставин акцептування відповідача щодо конкретних умов договору кредитування № 488808-КС-001 про надання кредиту від 04.02.2024 саме на тих умовах і з тим змістом, на яких наполягає позивач. Крім того варто врахувати, що позивачем не надано доказів приєднання відповідача до Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», затверджених наказом директора Товариства № 13-ОД від 27.06.2022, зокрема і шляхом їх окремого підписання, а тому самі по собі такі Правила не можуть оцінюватись судом як договір приєднання та породжувати передбаченими цими правилами права і обов`язки для відповідача. Крім того, відповідач вважає нараховану позивачем суму по відсоткам кредитним договором в розмірі 202 105,62 грн. такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів; умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Позивач скористався своїм правом та надав відповідь на відзив.
У судовому засіданні 16.03.2026, в порядку ст. 217 ГПК України суд закінчив порядок з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів - ст. 218 ГПК України.
Судові дебати - частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі. 
Заслухавши представників сторін, дослідивши докази, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.
Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд 

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 Цивільного кодексу України).
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.
Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).
Підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.
Підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд (стаття 44 Господарського кодексу України).
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
04.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (далі-Кредитодавець) та Фізичною особою-підприємцем Алфьоровою Юлією Миколаївною (далі-Позичальник) укладено договір про надання кредиту (Електронна форма) № 488808-КС-001 (далі - Договір).
Договір був укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.
Укладення Договору підтверджується Візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного Договору про надання кредиту № 488808-КС-001 від 04.02.2024 (далі за текстом - «Візуальна форма Договору»).
Фізична особа - підприємець Алфьорова Юлія Миколаївна, через веб-сайт Кредитодавця шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшла до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подала Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказує номер свого поточного (карткового) рахунку.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" 04.02.2024 направлено Фізичній особі - підприємцю Алфьоровій Юлії Миколаївні пропозицію (оферту) укласти Договір № 488808-КС-001 про надання кредиту. 
Відповідь Заявника/Позичальника, якому адресована пропозиція укласти Договір про надання кредиту, надається шляхом надсилання електронного повідомлення Кредитодавцю.
04.02.2024 Фізична особа - підприємець Алфьорова Юлія Миколаївна, прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 488808-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора UA-5004, (направленого Позичальнику на номер телефону НОМЕР_3 вказаного Позичальником в Заявці) електронного повідомлення СМС-повідомлення.
Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" направлено Фізичній особі - підприємцю Алфьоровій Юлії Миколаївні, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5004, на номер телефону НОМЕР_3 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. 
Таким чином, 04.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та Фізичною особою підприємцем Алфьоровою Юлією Миколаївною було укладено Договір № 488808-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 1 Договору, Кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти в розмірі 69 000,00 грн. (шістдесят дев`ять тисяч грн.) на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (надалі - Договір).
Тип кредиту: Кредит.
Строк кредиту: 24 тижні.
Стандартна процентна ставка: в день 2,00000000, фіксована.
Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15013131, фіксована.
Комісія за надання Кредиту (далі-Комісія): 10 3520,00 грн.
Загальний розмір наданого Кредиту: 69 000,00 грн.
Термін дії Договору до 21.07.2024.
Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 179 400,00 грн.
Цілі (мета) Кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей Кредит не є споживчим кредитом. 
Пунктом 2 Договору визначено, що Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 1 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3. Договору і розраховується в порядку описаному нижче.
Згідно з п. 2.1 Договору, у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3. до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 1 договору.
Відповідно до п. 2.2 Договору сторони домовились, що у разі, якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3. договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 1 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3 до Договору, та до закінчення терміну дії Договору.
У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графікам платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника. Скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому Договорі, не є зміною істотних умов цього Договору.
У п. 3 Договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. Позичальник зобов`язаний повертати Кредит, Проценти за користування Кредитом та Комісію у розмірах платежів та у терміни згідно графіку платежів, що передбачений цим пунктом Договору.
Згідно з п. 6 Договору Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розмішено на сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає Договір з вільним волевиявленням.
23.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та Фізичною особою-підприємцем Алфьоровою Юлією Миколаївною укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 488808-КС-001 про надання кредиту (далі - Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Сторони уклали Додаткову угоду на наступних умовах:
1. Позичальник підписанням цієї Додаткової угоди підтверджує наявність у нього заборгованості перед Кредитодавцем за Договором, станом на 23.03.2024, в розмірі 70 835,91 грн., що включає:
суму Кредиту 68 624,37грн.;
Проценти за користування Кредитом 2 211,54грн.;
Комісія за надання Кредиту 0грн.;
2. Сторони домовились, що Кредитодавець списує частку заборгованості, а саме:
по процентах за користування Кредитом сума списання 0.00 ірн.;
по Комісії за надання Кредиту сума списання 0.00 грн.
3. Враховуючи умови п. 2 Додаткової угоди заборгованість Позичальника перед Кредитодавцем за Договором, станом на 23.03.2024 р., становить 70 835,91 грн., що включає:
суму Кредиту 68 624,37 грн.;
Проценти за користування Кредитом 2 211,54 гри.;
Комісія за надання Кредиту 0.00 грн.
4. Враховуючи п. 3 та п. 8 Додаткової угоди орієнтовна загальна вартість наданого кредиту, в частині заборгованості, що вказана в п. 3 Додаткової угоди, становить: 227 736,99грн.
5. Сторони домовились встановити Процентну ставку за користування Кредитом в наступному розмірі:
з 23.03.2024 до 18.05.2024 (включно) діє пільгова ставка 0,8625985% в день, якщо Позичальник протягом вказаного періоду здійснює платежі по графіку платежів вчасно або з максимальною затримкою до трьох днів. У разі, якщо строк прострочення чергового платежу в вказаний вище період становитиме більше трьох днів, то з четвертого дня прострочення платежу і до 18.05.2024 (включно) процентна ставка становитиме 1,15013131% в день.
з 19.05.2024 - 1,15013131% в день.
6. Сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 14.12.2024 р.»
7. Сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Строк кредиту» в новій редакції, а саме: «Строк Кредиту 315 днів.».
8. Сторони домовились встановити графік платежів для погашення заборгованості Позичальника, що вказана в п. 3 цієї Додаткової угоди.
9. Кредитодавець та Позичальник домовилися, що з дати укладання цієї Додаткової угоди, до Договору застосовуються (є його невід`ємною частиною) Правила надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», в редакції, яка є чинною на момент укладення Додаткової угоди і розмішена на сайті Кредитодавця (надалі - Правила)
10. Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись ах, та, відповідно, укладає Додаткову угоду
Підписанням цієї Додаткової угоди Позичальник підтверджує, щодо укладання Договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену частиною другою ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також примірник Правил.
Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав своєчасно та в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 69 000 грн 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 (яку Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів.
Позивач зазначив, що відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором № 488808-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти в розмірі 51 137 грн 50 коп.
Підставою звернення позивача до суду стало не повернення відповідачем кредитних коштів та процентів за користування цією послугою.
Стягнення з відповідача заборгованості за Договором № 488808-КС-001 про надання кредиту від 04.02.2024, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 68 624 грн 37 коп., суми прострочених платежів по процентах - 202 105 грн 62 коп., суми заборгованості по штрафам - 0 грн 00 коп., суми прострочених платежів за комісією - 0 грн 00 коп. є предметом розгляду даної справи.
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За приписами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 1-3ст. 207 ЦК України).
Договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини у даній справі є господарськими та врегульовані Договором про надання кредиту (Електронна форма) № 488808-КС-001 від 04.02.2024.
Отже, вищезазначений договір укладений між сторонами в електронній формі.
Відповідно до абзацу першого ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Відповідно до абзацу третього ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.
Відповідно до абзацу четвертого ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. 
Згідно з ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Суб`єкти електронного документообігу використовують електронні підписи та електронні печатки у випадках, встановлених законодавством, або за домовленістю між відповідними суб`єктами. 
Відповідно до абзацу першого ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
Відповідно до абзацу другого ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. 
Відповідно до абзацу шостого ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством. 
Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. 
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» відправлення та передавання електронних документів здійснюються автором або посередником в електронній формі за допомогою засобів інформаційних, електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем або шляхом відправлення електронних носіїв, на яких записано цей документ.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» цей закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:
- електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем (п. 7);
- електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5);
- електронна форма представлення інформації - спосіб документування інформації, що означає створення, запис, передачу або збереження інформації у цифровій чи іншій нематеріальній формі за допомогою електронних, магнітних, електромагнітних, оптичних або інших засобів, здатних до відтворення, передачі чи зберігання інформації. Електронною формою представлення інформації вважається документування інформації, що дає змогу її відтворювати у візуальній формі, придатній для сприйняття людиною (п. 3);
- електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6);
- одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12).
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» термін "електронний підпис" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Термін "електронний документ" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про електронні документи та електронний документообіг". 
Порядок укладення електронного договору визначений ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. 
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. 
Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. 
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з. ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України , законодавства. а також іншими актами законодавства.
Відповідно до абзацу першого ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до абзацу першого ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. 
Відповідно до абзацу другого ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 36 Цивільного процесуального кодексу України, статтею Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 адміністративного судочинства України.
Відповідно до абзацу другого ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Крім того, повідомленням Нацкомфінпослуг від 13.02.2019 «Щодо порядку укладення електронного договору», встановлено, що для Нацкомфінпослуг належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем електронного договору може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС), якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів. 
До позовної заяви були додані візуальні форми послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору та Додаткової угоди, у яких детально відображені всі дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та Фізичної особи-підприємця Алфьорової Юлії Миколаївни щодо укладення Кредитного договору та Додаткової угоди в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Візуальні форми послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору та Додаткової угоди були посвідчені директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» Гайворонською М.М. 
Відповідно до п.п. 3.1.1 Правил Після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту в Особистому Кабінеті Заявника розміщається Оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання Оферти Заявнику надсилається Одноразовий ідентифікатор. 
У випадку відмови від укладення Заявником Договору чи не підписання його шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Оферта вважається не акцептованою Заявником і втрачає силу (п.п. 3.1.2, 3.1.3 Правил). 
Як вже було зазначено, Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 04.02.2024 направлено Фізичній особі-підприємцю Алфьоровій Юлії Миколаївні пропозицію (оферту) укласти Договір № 488808-КС-001 про надання кредиту. 
Відповідь Заявника/Позичальника, якому адресована пропозиція укласти Договір про надання кредиту, надається шляхом надсилання електронного повідомлення Кредитодавцю. 
04.02.2024 Фізична особа - підприємець Алфьорова Юлія Миколаївна, прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 488808-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора UA-5004, (направленого Позичальнику на номер телефону НОМЕР_3 вказаного Позичальником в Заявці) електронного повідомлення СМС-повідомлення. Згідно з п.п. 4.4.4 Правил Позичальник підтверджує, що вказаний ним (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу. 
Аналогічним чином шляхом обміну електронними повідомленнями була укладена Додаткова угода до Кредитного договору, у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», підписана з використанням одноразового ідентифікатора «UA-1633». 
Крім того, на підтвердження укладення Договору про надання кредиту (Електронна форма) № 488808-КС-001 від 04.02.2024 позивачем надано візуальну послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що 04.02.2024 о 15:46:03 клієнт, використовуючи номер телефону ідентифікувався в ІТС та зайшов в особистий кабінет; клієнт надав всю необхідну інформацію для формування Товариством належної пропозиції клієнту; клієнт підписав одноразовим ідентифікатором UA-3674 Інформаційне повідомлення про отримання згоди від третіх осіб на передачу та обробку їх персональних даних; клієнт ознайомився з офертою Товариства та приймає її умови; акцептування клієнтом умов оферти, шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UА-5004 (дані в електронній формі у вигляді алфавітної цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти Договір, та надсилаються іншій стороні цього Договору).
На підтвердження укладення Додаткової угоди № 1 від 23.03.2024 до Договору про надання кредиту (Електронна форма) № 488808-КС-001 від 04.02.2024 позивачем надано візуальну послідовність укладення цієї Додаткової угоди, з якої вбачається, що 23.03.2024 21:00:28 клієнт, використовуючи номер телефону ідентифікувався в ІТС та зайшов в особистий кабінет; клієнт надав всю необхідну інформацію для формування Товариством належної пропозиції клієнту; клієнт ознайомився з офертою Товариства та приймає її умови; акцептування клієнтом умов оферти, шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання Додаткової угоди одноразовим ідентифікатором UA-1633 (дані в електронній формі у вигляді алфавітної цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти Додаткову угоду, та надсилаються іншій стороні цієї Додаткової угоди).
Отже, Фізична особа - підприємець Алфьорова Юлія Миколаївна вважається ознайомленим з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», тобто до моменту підписання кредитного договору, суд доходить висновку, що відповідачка повністю ознайомлена з його порядком укладення та підписання, про що свідчать виконані останнім фактичні дії в ІТС, а також використання ним електронного підпису одноразового ідентифікатору.
Тобто, відповідач знав та повинен був знати умови підписаного ним договору та додаткової угоди до нього та їх правила, і в разі незгоди із зазначенням його в якості сторони договору та додаткової угоди, як фізичної особи-підприємця міг відмовитися від його підписання, висловити свої заперечення, не користуватися наданими коштами.
Однак, відповідачем не надано таких доказів суду.
Отже, Договір про надання кредиту (Електронна форма) № 488808-КС-001 від 04.02.2024 підписаний Фізичною особою-підприємцем Алфьоровою Юлією Миколаївною за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.
Крім того, відповідно до п. 6 Договору Позичальник (відповідач) підтвердив, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх та відповідно, укладає Договір з вільним волевиявленням.
Окрім того, в Договорі про надання кредиту (Електронна форма) № 488808-КС-001 від 04.02.2024 зазначено адресу Фізичної особи-підприємця Алфьорової Юлії Миколаївни, її паспортні дані, РНОКПП, телефон та електронну пошту, котрі належать останній, що є підтвердженням здійсненою нею процедурою ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію. До позовної заяви позивачем також був доданий витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи на веб-сайті Кредитодавця "Анкета клієнта", у якому була зазначена адреса електронної пошти Позичальника.
Отже, матеріалами справи підтверджено, що 04.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та Фізичною особою підприємцем Алфьоровою Юлією Миколаївною було укладено Договір про надання кредиту (Електронна форма) № 488808-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Близький по змісту висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 02.11.2021 у справі № 243/6552/20, від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20, постановах Рівненського апеляційного суду від 07.11.2024 у справі № 557/472/24, Волинського апеляційного суду від 10.04.2024 у справі № 166/185/24, Чернігівського апеляційного господарського суду від 08.07.2024 у справі № 745/157/24, Київського апеляційного суду від 28.06.2024 у справі № 759/24625/23, миколаївського апеляційного суду від 02.05.2025 у справі № 489/6954/24, інші.
Як встановлено судом, відповідач здійснює підприємницьку діяльність та зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах справи.
Позивач є фінансовою установою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 25.05.2020.
У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п. п. 1, 7 ст.193 ГК України.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Нормами статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає передусім у вільному волевиявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб (ст. 627 ЦК України). 
Відповідно до ч. ст. 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших, стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 2 ст. 639 ЦК України закріплено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно із ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Підписавши Договір про надання кредиту (Електронна форма) № 488808-КС-001 в цілому, відповідач погодився із всіма його складовими частинами (включаючи і зазначений пункт 6) та висловив своє вільне волевиявлення щодо його положень та змісту. 
Вказаний пункт 6 Кредитного договору слід розглядати як запевнення відповідача щодо Договору, які були вчинені ним у відповідності до норм статті 650-1 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК або ЦК України), які передбачають, що:
- сторони договору можуть погодити перелік запевнень, що надаються стороною (в даному випадку - відповідачем) щодо обставин, які мають значення для укладення, виконання або припинення такого договору (в даному випадку - факт попереднього (ще до укладення Кредитного договору) ознайомлення Відповідача із Кредитним договором та Правилами, яких він зобов`язався дотримуватись під час укладення та подальшої дії Кредитного договору;
- сторона, яка умисно або з необережності надала іншій стороні неправдиві запевнення про обставини, що мають значення для укладення, виконання або припинення договору, зобов`язана відшкодувати стороні, яка покладалась на такі запевнення, збитки, завдані у зв`язку з неправдивістю таких запевнень, якщо інше не передбачено договором.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (стаття 1048 Цивільного кодексу України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України).
Згідно із п. 5.1 Правил (невід`ємна частина Договору) обчислення строку користування Кредитом та нарахування Процентів за користування кредитом за Договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом з урахуванням умов Договору. Таким чином, Проценти за користування Кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму Кредиту з першого дня перерахування суми Кредиту Позичальнику до закінчення терміну дії Договору про надання кредиту (включно).
Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Кредитодавця у строк відповідно до графіку платежів, встановленого Договором про надання кредиту. Датою повернення (погашення) кредиту так само як і датою сплати Процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами Договору про надання кредиту при безготівкових розрахунках вважається - дата зарахування коштів на рахунок Кредитодавця (п. 5.3 Правил).
Відповідно до п. 5.5 Правил у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги Кредитодавця у такій черговості:
1) у першу чергу - відшкодовуються витрати Кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого Кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо);
2) у другу чергу - нараховані Кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до Договору про надання кредиту - у разі їх нарахування;
3) у третю чергу - прострочені Проценти за користування Кредитом та прострочена сума Кредиту;
4) у четверту чергу - Проценти за користування Кредитом;
5) у п`яту чергу - сума Кредиту.
Як зазначалося вище позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав своєчасно та в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 69 000 грн 00 коп. 
Відповідач лише частково сплатив позивачу заборгованість за Кредитним договором в розмірі 51 137 грн 50 коп., чим порушив свої зобов`язання, встановлені Договором.
Крім того, послуга проміжного характеру в інформаційній сфері - послуга з передачі та/або зберігання інформації та присвоєння мережевих ідентифікаторів (п. 13 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно ч. 2 ст. 6 Закону, постачальниками послуг проміжного характеру в інформаційній сфері є постачальники електронних комунікаційних послуг, оператори послуг платіжної інфраструктури, реєстратори (адміністратори), що присвоюють мережеві ідентифікатори, та інші суб`єкти, що забезпечують передачу та зберігання інформації з використанням інформаційно-комунікаційних систем.
Відповідно до ст. 9 Закону України "Про електронну комерцію", сторони електронного правочину можуть користуватися послугами постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері.
Права та обов`язки постачальника послуг проміжного характеру в інформаційній сфері визначаються договором про надання таких послуг, Цивільним та Господарським кодексами України, положеннями цього Закону та законодавством у сферах електронних комунікацій та радіочастотного спектра.
Постачальник послуг проміжного характеру в інформаційній сфері не є стороною електронного правочину.
Отже, законом передбачено можливість використання послуг третіх осіб з метою забезпечення можливості здійснення діяльності (в тому числі платежів) у сфері електронної комерції.
Позивачем до матеріалів справи надано підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід», який має ліцензію НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків № 21 від 20.11.2014, а саме останнім підтверджено, що в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» було здійснено 04.02.2024 успішний переказ грошових коштів в розмірі 69 000,00 коп. на рахунок отримувача - 5168752011952663, призначення платежу: Перерах. Коштів Алфьорова Ю.М. ІПН НОМЕР_1 зг. до кредитного дог. № 488808-КС-001 від 04.02.2024 без ПДВ; платник - ТОВ «Бізнес Позика».
Тому, суд вважає належними і допустимими доказами відповідне підтвердження, яке надане з метою підтвердження перерахування коштів за Договором про надання кредиту (Електронна форма) № 488808-КС-001 від 04.02.2024.
У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про витребування доказів в порядку ст. 81 ГПК України, відповідно до якого позивач просить суд витребувати в АТ КБ "Приватбанк" наступні письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме:
- письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я Алфьорова Юлія Миколаївна (РНОКПП НОМЕР_1 ); 
- письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 04.02.2024 (дата видачі кредиту) по 14.12.2024 (дата закінчення терміну кредитування).
Ухвалою суду від 03.11.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" про витребування доказів задоволено. 
27.11.2025 на адресу суду від АТ КБ "Приватбанк" (від 20.11.2025 № 20.1.0.0.0/7-251113/63615-БТ) надійшла запитувана інформація стосовно Алфьорової Юлії Миколаївни, зокрема, що банківська картка № НОМЕР_2 була емітована АТ КБ "Приватбанк" на ім`я Алфьорової Юлії Миколаївни (РНОКПП НОМЕР_1 ).
На виконання умов Договору, на банківську платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 (номер якої позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті) перераховано кредитні кошти у загальному розмірі 69 000,00 грн, що підтверджується листом-відповіддю АТ КБ "Приватбанк" за вих. № 20.1.0.0.0/7-251113/63615-БТ від 20.11.2025 та випискою за договором № б/н за період 04.02.2024 - 14.12.2024.
Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Всупереч умовам Договору взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплати процентів в повному обсязі та у визначені графіком погашення строки відповідач не виконав, позаяк доказів протилежного матеріали справи не містять.
Зважаючи на ті обставини, що Фізична особа-підприємець Алфьорова Юлія Миколаївна належним чином не виконала свої зобов`язання, у боржника утворилась заборгованість за Договором № 488808-КС-001 про надання кредиту за період з 04.02.2024 по 14.12.2024, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 68 624 грн 37 коп., суми прострочених платежів по процентах - 202 105 грн 62 коп., які нараховані за період з 04.02.2024 по 14.12.2024. 
Розмір заборгованості та порядок її нарахування відображено у розрахунку заборгованості клієнта Фізичної особи-підприємця Алфьорова Юлія Миколаївна.
Відповідач доказів повернення кредитних коштів за Кредитним договором в повному обсязі суду не надав. 
Доказів погашення суми заборгованості відповідач на час розгляду справи суду не надав.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом в розмірі 68 624 грн 37 коп. а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Позивачем заявлена до стягнення сума прострочених платежів по процентах в розмірі 202 105 грн 62 коп., яка нарахована позивачем в період з 04.02.2024 по 14.12.2024. 
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, проценти за користування кредитом за період з 04.02.2024 по 23.03.2024 були нараховані позивачем за процентною ставкою, що складає 1,15013131%, в період з 24.03.2024 по 24.04.2024 - за зниженою процентною ставкою - 0,8625985 %, в період з 25.04.2024 по 14.12.2024 - за процентною ставкою, що складає 1,15013131%.
Відповідно до п. 1 Договору, стандартна процентна ставка: в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15013131, фіксована.
Відповідно до п. 2 Кредитного договору, протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 1 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3 Договору і розраховується в порядку описаному нижче.
Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, у разі якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті Процентів за користування Кредитом розраховуються відповідно до Зниженої процентної ставки, що вказана в п. 1 Договору.
Відповідно до п. 2.2 Кредитного договору, сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3 Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 1 Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3 до Договору, та до закінчення терміну дії Договору.
Згідно п. 3 Кредитного договору, сторони на момент укладення Договору встановили орієнтований графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка.
Встановлений цим пунктом Кредитного договору графік платежів передбачає сплату відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту. 
Відповідно до п. 6 Кредитного договору, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає Договір з вільним волевиявленням. 
Згідно п. 5 Додаткової угоди до Кредитного договору, сторони домовились встановити Процентну ставку за користування Кредитом в наступному розмірі: з 23.03.2024 до 18.05.2024 (включно) діє пільгова ставка 0,8625985 % в день, якщо Позичальник протягом вказаного періоду здійснює платежі по графіку платежів вчасно або з максимальною затримкою до трьох днів. У разі, якщо строк прострочення чергового платежу в вказаний вище період становитиме більше трьох днів, то з четвертого дня прострочення платежу і до 18.05.2024 (включно) процентна ставка становитиме 1,15013131 % в день; з 19.05.2024 року 1,15013131 % в день. 
Відповідно до п. 8 Додаткової угоди до Кредитного договору, сторони на момент укладення Додаткової угоди встановили орієнтований графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись. 
Встановлений цим пунктом Додаткової угоди до Кредитного договору графік платежів передбачає сплату Відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом та процентами. 
Відповідно до п. 10 Додаткової угоди до Кредитного договору, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає Додаткову угоду.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 викладений такий правовий висновок: "Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.
Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.
Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Всі істотні умови Кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо - встановлені у Кредитному договорі, який уклав відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», та підписав за допомогою одноразового вищезазначеного Закону.
Позивачем нараховано суми прострочених платежів по процентах, та не нараховувано та не заявляло до стягнення у позовних вимогах жодну неустойку відповідно до ст. 549 ЦК України (у вигляді пені чи штрафів) чи жодну форму відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України (у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення чи трьох процентів річних від простроченої суми), тому вищезазначені правові висновки Верховного Суду у вищезазначених та подібних за своїм змістом Постановах не підлягають застосуванню у даній справі.
Встановлення у Кредитному договору процентів, які нараховуються на залишок заборгованості за Кредитним договором, відповідає принципу свободи договору (який встановлений статтею 627 ЦК України). 
Уклавши Кредитний договір Позичальник добровільно погодився з його умовами.
Заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом за Кредитним договором в розмірі 202 105 грн 62 коп. вказана в розрахунку та визначена в позовній заяві в якості складової частини всієї суми заборгованості за Кредитним договором та як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, проценти за користування кредитом за період з 04.02.2024 по 23.03.2024 були нараховані позивачем за процентною ставкою, що складає 1,15013131%, в період з 24.03.2024 по 24.04.2024 - за зниженою процентною ставкою - 0,8625985 %, в період з 25.04.2024 по 14.12.2024 - за процентною ставкою, що складає 1,15013131%.
Отже, проценти нараховані починаючи з першого дня перерахування суми Кредиту Позичальнику (04.02.2024) до закінчення терміну дії Договору, визначеного згідно пункту 6 додаткової угоди № 1 (14.12.2024), тобто, після 14.12.2024) нарахування процентів за договором позивачем не здійснювалось, що знайшло своє відображення також і в розрахунку.
Розмір нарахованих процентів не є надмірним, не суперечить принципам розумності та добросовісності, та не є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, оскільки відповідачем у встановленому законодавством порядку погоджений розмір процентів за користування кредитними коштами.
Суд вважає правомірним нарахування процентів у межах строку кредитування до 14.12.2024.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом в розмірі 202 105 грн 62 коп., суд визнає його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в частині підлягають задоволенню у повному обсязі.
У справі, що розглядається, спір виник з приводу несплати відповідачем кредиту.
На момент розгляду справи, відповідач заборгованість перед позивачем не сплатив.
Відповідно ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що матеріали справи містять належні та достатні докази на підтвердження належного виконання позивачем зобов`язань за договором.
Позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог. 
Докази, що спростовують ці обставини, в матеріалах господарської справи відсутні та суду не надавались. 
Відповідач не спростував доводи позивача, заперечення відповідача спростовуються вищевикладеним.
З урахуванням вказаних норм права та обставин справи, суд дійшов висновку, що Договір про надання кредиту (Електронна форма) від 04.02.2024 № 488808-КС-001 та Додаткова угода № 1 від 23.03.2024 є укладеними, чинними, дійсними та підлягають виконанню сторонами відповідно до їх умов.
Дослідивши матеріали справи, позивач довів суду документально порушення з боку відповідача своїх зобов`язань за договором в повному обсязі.
Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, відповідачами не виконані зобов`язання належним чином та порушено строк оплати у повному обсязі.
Кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб`єкта підприємницької діяльності, з яким він уклав договір.
Відповідач не надав належних та допустимих доказів сплати заборгованості. 
Позивач і відповідач є суб`єктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та однакові ризики.
До того ж, кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб`єкта підприємницької діяльності, з яким він уклав договір.
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні Європейского суду з прав людини від 19.03.1997 р. (п. 40) по справі "Горнсбі поти Греції" зазначено: "…Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні Гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним - і не передбачив при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. 
Дослідивши матеріали справи позивач довів суду документально порушення з боку відповідача своїх зобов`язань за договором в повному обсязі.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.
Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.
Суд звертає увагу, що часткова сплата боржником боргу та/або сум санкцій є тією дією яка свідчить про визнання ним боргу.
Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц.
У даному випадку, відповідач вчинив конклюдентні дії, які свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Близький по змісту висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі № 902/761/18, від 04.12.2019р. у справі № 917/2101/17.
Стандарт доказування вірогідності доказів передбачає зокрема оцінку безпосередньо судом їх змістовної ваги та вплив на переконання суду у більшій ймовірності існування факту, ніж його відсутності.
Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 ГПК України).
Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Враховуючи наведене, а також обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд вважає, що докази, надані позивачем в підтвердження позовних вимог, є більш вірогідними, ніж доводи, наведені відповідачем на їх спростування. 
У даній справі суд дійшов висновку, що позивачеві та відповідачеві було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в запереченнях не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду.
За вказаних обставин, позов задовольняється. 
Згідно із ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 42,123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до Фізичної особи-підприємця Алфьорової Юлії Миколаївни задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Алфьорової Юлії Миколаївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (б. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133, ідентифікаційний номер юридичної особи 41084239) заборгованість за Договором № 488808-КС-001 про надання кредиту від 04.02.2024, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 68 624 (шістдесят вісім тисяч шістсот двадцять чотири) грн 37 коп., суми прострочених платежів по процентах - 202 105 (двісті дві тисячі сто п`ять) грн 62 коп., 3 248 (три тисячі двісті сорок вісім) грн 76 коп. судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення оформлено та підписано 26.03.2026.

Суддя С.С. Дроздова 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.