Справа № 357/747/26
1-кп/357/544/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: 
головуючий суддя - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду кримінальне провадження №12025111030002341 від 10.11.2025 року за обвинувачення  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, майстер ремонтної майстерні безпілотних авіаційних комплексів 2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурор – ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
обвинувачений – ОСОБА_3 ,-
установив:
В порушення приписів, передбачених ст. 178 Цивільного Кодексу України, п. 1 Додатку №1 (Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України), затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992, п. п. 2, 3, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 (далі – Положення), п. п. 2.1, 2.3 Розділу 2 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 (далі – Інструкції), у ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці виник протиправний умисел, спрямований на придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. 
Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, всупереч вимогамвищевказаних нормативно-правових актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, ОСОБА_3 в травні 2025 року, перебуваючи в лісі поблизу вулиці Томилівська в місті Біла Церква Київська область (точної дати, часу та місця в ході досудового розслідування не встановлено), без передбаченого законом дозволу придбав-знайшов оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яку переніс до власного транспортного засобу марки «SubaruForester», номерний знак НОМЕР_2 , та почав її зберігати і носити, тобто здійснював її транспортування у належному йому автомобілі, без передбаченого законом дозволу до 09 листопада 2025 року, коли його транспортний засіб було вилучено працівниками поліції в ході огляду місця події за адресою м. Біла Церква, вул. Січневого прориву, буд.9, та поміщено до майданчику тимчасового тримання.
В подальшому, 12 листопада 2025 року, в період часу з 17 години 00 хвилин по 19 годину 14 хвилин, працівниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку в транспортному засобі марки «SubaruForester», номерний знак НОМЕР_2 , що знаходився на майданчику тимчасового триманняза адресою:Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада,кадастровий номер земельної ділянки : 3220489500:01:029:0134 (3 км. автодороги Біла Церква-Володарка Р 17), було виявлено та вилучено уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ, який є конструктивною частиною бойових припасів, а саме - ручних осколкових гранат РДГ-5, РГ-42 та Ф-1, та корпус ручної гранати Ф-1, який є конструктивною частиною бойового припасу, а саме ручної осколкової гранати Ф-1, які ОСОБА_3 придбав за вищевказаних обставин, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.
ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у носінні, придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
18 січня 2026 року, між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 з підозрюваним у провадженні ОСОБА_3  за участю захисника – адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно та в повному обсязі визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, також сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК Україниу кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим…
У відповідності до ст. 469 ч. 4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
При цьому в судовому засіданні судом з`ясовано, що прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в обсязі пред`явленої підозри та обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні мав аналогічну позицію, та просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки угода повністю відповідає вимогам закону.
Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості, відповідає санкції ч. 1 ст. 263 КК України.
Суд, в судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, який повністю визнав свою провину у скоєному кримінальному правопорушенні, суд вважає, що є всі підстави для затвердження даної угоди від 18 січня 2026 року між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами, у вказаному кримінальному провадженні запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовувались.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до п.3 ч.9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у справі, в розмірі 2674,20 грн. підлягають стягненню з  ОСОБА_3  на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст..263 КК України, 373,374,475 КПК України, суд-
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 18.01.2026 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 12025111030002341 від 10.11.2025 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3  
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання за ч.1 ст.263 КК України – у виді позбавлення волі на строк 3 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави фактичну вартість проведення судової експертизи, за висновком експертизи за № СЕ-19/111-25/70093-ВТХ у розмірі 2674,20 грн..
Речовий доказ на підставі п.3 ч.9 ст.100 КПК України:
- Автомобіль марки марки «Subaru Forester», д.н.3.: НОМЕР_2 , 2006?року випуску, чорного кольору, VIN - НОМЕР_3 , належний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що передано на зберігання до майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів – скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2025 року та повернути ОСОБА_3 .
-Запал «УЗРГМ» із маркуванням на зовнішній стороні важеля «120-76 УЗРГМ УЗЧП» та на внутрішній стороні важеля «386-60-77», що знаходяться в спец. пакеті №6181347 та корпус гранати «Ф-1», що знаходяться в спец. пакеті спец, пакет № 6181348 переданий на відповідальне зберігання до військової частини НОМЕР_4 - залишити в розпорядженні військової частини НОМЕР_5 .
-Предмет який зовні схожий на магазин до пістолета «Форт» та предмети в кількості 37 штук зовні схожі на гумові набої – вважати повернутими ОСОБА_3 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя: ОСОБА_7