ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3489/26 Справа № 932/7265/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Журавель Т. С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 32 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Петешенкової М.Ю.,
суддів Макарова М.О., Городничої В.С., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2025 року у складі судді Журавель Т.С.
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛТ Кредит" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2025 року ТОВ "КЛТ Кредит" звернулося до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 19 березня 2024 року між ТОВ "КЛТ Кредит" та ОСОБА_1 було укладено в електронному вигляді кредитний договір №7263, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 8000,00 грн. строком на 365 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5% за кожен день користування (912,5% річних).
У свою чергу відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки не виконував, у зв`язку із чим допустив утворення заборгованості у розмірі 64082,69 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 7473,20 грн., заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 56609,49 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь та вирішити питання розподілу судових витрат.
Рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2025 року позов ТОВ "КЛТ Кредит" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "КЛТ Кредит" заборгованість за кредитним договором №7263 від 19 березня 2024 року у розмірі 64082,69 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту та процентів, оскільки боржник свого обов`язку з повернення грошових коштів не виконав.
Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просив рішення суду в частині стягнення процентів за користування кредитом та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про зменшення розміру процентів за користування кредитом та розподілу судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що мають суттєве значення для справи. Вказує, що судом першої інстанції помилково не застосовано положення Закону України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим не надано оцінки визначеному умовами договору розміру процентної ставки, що порушує баланс інтересів сторін, призводить до економічної нерівності та як наслідок ухвалено незаконне та необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню.
З огляду на те, що рішення суду першої інстанції фактично оскаржується в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та розподілу витрат на правничу допомогу, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "КЛТ Кредит" просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Судом встановлено, що 19 березня 2024 року між ТОВ "КЛТ Кредит" та ОСОБА_1 було укладено в електронному вигляді кредитний договір №7263, за умовами якого відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 8000,00 грн., строком на 365 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5% за кожен день користування (912,5% річних).
Для мінімізації зальних витрат позичальника за кредитним договором, товариство рекомендувало позичальнику здійснити повне погашення нарахованих процентів та кредиту відповідно до розрахунку: дата видачі кредиту 19 березня 2024 року; дата платежу процентів першого періоду 18 квітня 2024 року; сума кредиту 8000,00 грн; нараховані проценти за користування кредитом — 6000,00 грн; разом до сплати 14000,00 грн (п. 1.5 договору).
ТОВ «КЛТ Кредит» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 8000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку.
У свою чергу відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки не виконував, чим порушив умови договору і допустив утворення заборгованості у розмірі 64082,69 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 7473,20 грн., заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 56609,49 грн.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту та процентів, оскільки фактично отримані та використані останнім кошти в добровільному порядку не повернуті.
Однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов таких висновків за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до ст. 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з 1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу ч.4 ст.263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З умов договору убачається, що сума кредиту складає 8000,00 грн., строк кредиту (строк дії договору) 365 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою 2,5% в день.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 своєчасно не сплачував проценти відповідно до графіку платежів, у зв`язку з чим виникла заборгованість, що свідчить про невиконання взятих на себе зобов`язань.
Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення процентів у повному обсязі, не враховуючи положення ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування".
Визначаючи розмір заборгованості за процентами, колегія суддів ураховує наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно із ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
22 листопада 2023 року прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24 грудня 2023 року), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено п. 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
В свою чергу, відповідно до ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставка визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
ТОВ “КЛТ Кредит” просило стягнути заборгованість за нарахованими процентами за період з 19 березня 2024 року по 19 березня 2025 року за ставкою 2,5% у розмірі 56609,49 грн. 
Відповідно до ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч.4 цієї статті, не може перевищувати 1%.
Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження обмеження максимального розміру денної процентної ставки, в період часу з 24 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки 2,5 %, в період часу з 22 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки 1,5 %, а з 20 серпня 2024 максимальний розмір денної процентної ставки 1 %.
Вказане свідчить про те, що у випадку продовження дії кредитних договорів після набрання чинності ЗУ № 3498-ІХ, умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту.
Судом встановлено, що кредитний договір № 7263 укладено 19 березня 2024 року, тобто після внесення змін до ЗУ «Про споживче кредитування», проте суд першої інстанції помилково взяв до розрахунку ставку 2,5 % до всього періоду, що призвело до не правильного нарахування процентів.
Враховуючи викладене, з 19 березня 2024 року по 21 квітня 2024 року застосовується передбачена договором процентна ставка 2,5 %, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року застосовується процентна ставка 1,50 %, а з 20 серпня 2024 року по 19 березня 2025 року 1%.
За період з 19 березня 2024 року по 21 квітня 2024 року розмір процентів, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 складає 6800,00 грн. (8000,00 грн. х 2,5% х 34 дні), за період з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року розмір процентів становить 14400,00 грн. (8000,00 грн. х 1,5% х 120 днів), за період з 20 серпня 2024 року по 19 березня 2025 року розмір процентів становить 16960,00 грн. (8000,00 грн. х 1% х 212 днів), а в загальному розмірі складає 38160,00 грн.
Таким чином, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи та помилково дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, не враховуючи положення ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування".
Вирішуючи питання розподілу судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції застосував положення частини четвертої статті 137 ЦПК України щодо співмірності таких витрат із складністю справи, витраченим адвокатом часом та обсягом наданих послуг, ціною позову, а також критерії дійсності та необхідності заявлених позивачем витрат, розумності їхнього розміру.
Разом з тим, відповідно до вимог ч.13 ст. 141 ЦПК України, змінюючи рішення суду або ухвалюючи нове, суд апеляційної інстанції відповідно змінює розподіл судових витрат, які покладаються на сторони пропорційно розміру задоволеного позову (п. 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України), тому з урахуванням принципу пропорційності витрати позивача на правничу допомогу підлягають зменшенню до 5000,00 грн.
Принцип пропорційності відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України застосовується і до витрат сторін на сплату судового збору.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2025 року — скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛТ Кредит" задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛТ Кредит" заборгованість за кредитним договором № 7263 від 19 березня 2024 року у розмірі 45633,20 грн., з якої: 7473,20 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 38160,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитними коштами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛТ Кредит" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2156,23 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛТ Кредит" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2026 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Суддя: М.О. Макаров

В.С. Городнича