П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/19863/25	

перша інстанція: суддя Попов В.Ф.,
повний текст судового рішення
складено 22.12.2025, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючої-судді – Казанчук Г.П.
суддів – Градовського Ю.М., Єщенка О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одеса апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНН» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару,-

ВИКЛАД ОБСТАВИН :

ТОВ «ДАНН» звернулось до суду із позовом до Одеської митниці, в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA500580/2025/000099/2 від 17.06.2025;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA500580/2025/000193 від 17.06.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.09.2024 р. між ТОВ «Данн.» як покупцем та компанією Alltag und Geratetechnik GmbH (Швейцарія) як продавцем укладено договір поставки товару № AUG-00D/13. 12.12.2024 року укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки № AUG00D/13 від 25.09.2024, якою змінено реквізити продавця. Для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація. Від відповідача надійшло повідомлення про витребування додаткових документів на підтвердження складових митної вартості. У відповідь Декларантом надіслано лист разом з яким було надано додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості та викладено аргументи щодо безпідставності зауважень та вимоги надати додаткові документи. Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, які є протиправними, оскільки надали всі необхідні документи для розмитнення товару за ціною вказаною у декларації. Просять задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року адміністративний позов ТОВ «ДАНН.» задоволено.
Визнано протиправними та скасовано Рішення Одеської митниці про коригування митної вартості №UA500580/2025/000099/2 від 17.06.2025 та картку відмови в прийняти митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500580/2025/000193 від 17.06.2025 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь ТОВ «ДАНН.» судовий збір у сумі 4844,80 гривень.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що надані разом з митними деклараціями документи у своїй сукупності є достатніми для перевірки митної вартості визначеної відповідно до ціни контракту. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що в поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАНН.» документах містились розбіжності, а саме:
- у специфікації № 46477 відсутня інформація щодо виробника, торгівельної марки, технічних і якісних характеристик та артикулів;
- у комерційному рахунку № 185/05/2025 відсутнє посилання на специфікацію № 46477 як невід`ємну частину контракту, відповідно до якої сформована партія товару;
- на момент відвантаження товару 06.04.2025, товар ще не був проданий позивачу;
- у наданих позивачем документах відсутні дані щодо витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до місця вивезення та митну території України;
- ненадання документів про наявність чи відсутність витрат на страхування товарів покупцем до кордону України.
Враховуючи зазначені розбіжності, апелянт вважає, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНН.».
Рух справи в апеляційній інстанції:
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2026 апеляціну скаргу Одеської митниці залишено без руху. 
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2026 відкрито апеляційне провадження і призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до вимог статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції, -

УСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що 25.09.2024 р. між ТОВ «Данн.» як покупцем та компанією Alltag und Geratetechnik GmbH (Швейцарія) як продавцем укладено договір поставки товару № AUG-00D/13. 
12.12.2024 року укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки № AUG00D/13 від 25.09.2024, якою змінено реквізити продавця. 
Сторонами було погоджено поставку товару на територію України згідно специфікації №46477 від 29.05.2025 р. до Договору. 
З метою митного оформлення, Позивачем (в особі ТОВ «Технологічна експедиція) було подано до Одеської митниці митну декларацію ІМ 40 ДЕ 25UA500580004461U9, в якій було визначено для митного оформлення товар № 1-4 загальною вартістю 7195.60 дол. США (графа 22), а саме: вироби з вулканізованої гуми, крім твердої. Не медичного призначення. Мембрана для гідроакумулятора, вироби з різьбою з чорних металів – гайки, насоси безсальникові відцентрові для нагрівальних систем та гарячого водопостачання, насос циркуляційний одноступінчастий, Реле протоку.
Разом з митною декларацією Позивачем до митного органу були подані документи (графа 44): 
0271 – пакувальний лист (Packing List) № 185/05/2025 від 29.05.2025; 
0380 – рахунок – фактура (інвойс) (Commercial Invoice) № 185/05/2025 від 29.05.2025; 
0705 – коносамент (Bill of Lading) № 252023693А від 06.04.2025; 
0730 – CMR № 46477 від 10.06.2025; 
0862 – декларація про походження товару (Declaration of origin) - № 185/05/2025 від 29.05.2025; 
1001*2 – заявлено прямий тип представництва; 
1807 – загальна декларація прибуття 5UA141000652113Z1 від 14.06.2025; 
m4100 – договір поставки AUG - 00D/13 від 25.09.2024; 
m4103 – специфікація № 46477 від 29.05.2025; 
m4103 – додаткова угода № 1 від 12.12.2024; 
m4207 - ТЕ 19042025/1 від 19/04/2025. 
На вимогу Одеської митниці про надання додаткових документів, Позивачем були надані прайс б/н від 28.05.2025 року, експертне дослідження № 249/25 від 16.06.2025 року, експортна декларація № 310120250406725421 вiд 06.04.2025 року і комерційна пропозиція продавця.
17.06.2025 р. Одеською митницею винесено картку відмови № UA500580/2025/000193 в митному оформленні (випуску) товарів. 
На виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № 25UA500580004461U9 від 17.06.2025 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500580/2025/000099/2 від 17.06.2025, а саме: 
1) оцінювана партія товару декларується на підставі посередницького контракту із заявленим продавцем товарів Alltag und Geratetechnik AG (Швейцарія), відправник NINGBO HUAYI IMP&EXP CO,LTD (Китай). 
Згідно п.1.4, п.3.1 та п.3.2 зовнішньоекономічного контракту детальний опис, асортимент та якість товарів визначаються сторонами у відповідних специфікаціях, які є невід`ємною частиною контракту згідно п.3.1.. 
Водночас, у специфікації №46477, згідно якої сформована оцінювана партія товарів, - відсутня інформація щодо виробника, торговельної марки, якісних характеристик та артикулів, - що не відповідає вимогам п.2 ч.2 статті 52 МКУ в частині подання митному органу об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
2) у наданому комерційному рахунку №185/05/2025 відсутнє посилання на специфікацію №46477 як невід`ємну частину контракту відповідно до якої сформована партія товарів.
3) на момент відвантаження товару 06.04.2025 згідно даних коносамента, товар ще не був проданий ТОВ «ДАНН.» (інвойс від 29.05.2025 №185/05/2025), що ставить під сумнів достовірність інформації щодо заявленої зовнішньоекономічної операції та даних товаросупровідних документів.
4) заявлені комерційні умови поставки DPU Київ, що означає доставку товару на місце з розвантаженням. Також, в наданій CMR №46477 наявні відомості про перевантаження товару з морського на автомобільний транспорт української транспортної кампанії у порту Gdansk Польща, що свідчить про наявність витрат на навантажувально-розвантажувальні роботи в порту Gdansk.
Таким чином, заявлені умови поставки документально не підтверджуються поданими до митного оформленнями транспортними документами. 
Відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, додаються такі складові митної вартості, як витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України. Наразі, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару.
5) у випадку якщо покупець бажає, то він може самостійно вжити заходів до забезпечення страхування вантажу, за наявності - такі витрати теж додаються до ціни товару (п.7 ч.10 ст.58 МКУ). Документи про наявність або відсутність витрат на страхування товарів покупцем до кордону України не надано.
6) у прайсі продавця від 28.05.2025 б/н відсутня інформація щодо заявлених якісних характеристик, торговельної марки та виробника товару, і умови поставки EXW в якому - не відповідають умовам поставки FOB Китай в наданій копії митної декларації країни відправлення від 06.04.2025 № 310120250406725421;
7) комерційна пропозиція б/н без дати і на умовах поставки FOB Китай; 
8) вартість за одиницю товару зазначена в МД країни відправлення на FOB Китай менше ніж у прайсі продавця на EXW(Франко-завод) Китай, що містить протиріччя за змістом умов поставки; 
9) експертне дослідження від 16.06.2025 № 249/25, у висновку якого зазначені посилання на скріни з інтернет сайтів з ринковими цінами на товар іншої якості без зазначення торговельної марки іншого виробника.
Згадані вище обставини, за позицією митного органу, не дають можливості ідентифікувати додатково надані декларантом документи як такі, що відповідають заявленій до митного оформлення партії товару.
У зв`язку з прийнятим рішенням, Позивач 17.06.2025 року подав нову митну декларацію ІМ 40 ДЕ 25UA500580004472U2, зазначивши збільшену на 91 596,29 грн. митну вартість. 
Позивач вважає прийняте рішення про коригування митної вартості та картку відмови протиправними, такими, що порушують його права і законні інтереси.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частина 1 статті 52 Митного кодексу України встановлює, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Поряд з цим, частинами 1, 2, 3, 5 та 6 статті 53 Митного кодексу України унормовано, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів є:
декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:
1) наявність розбіжностей між окремими документами;
2) наявність ознак підробки певних документів;
3) відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Відповідно до частини 3 статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Колегія суддів проаналізувавши підстави, покладені в основу спірного рішення про коригування митної вартості, дійшла таких висновків.
Як стверджує апелянт, у специфікації № 46477 відсутня інформація щодо виробника, торгівельної марки, технічних і якісних характеристик та артикулів.
Відповідно до п. 1.4 договору № AUG-00D/13 детальний опис товару, його загальна кількість, строки, ціна та умови поставки визначаються Сторонами у відповідних Специфікаціях.
Згідно з п.3.3 договору № AUG-00D/13 якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості.
Проаналізувавши вказані положення договору № AUG-00D/13, суд апеляційної інстанції вказує, що сторонами вказаного правочину не визначено необхідності зазначення в специфікаціях інформації безпосередньо щодо торговельної марки, виробника, якісних характеристик (матеріалів виготовлення) та артикулів.
Не відображення у специфікації до договору інформації щодо торговельної марки та виробника, якісних характеристик (матеріал виготовлення) та артикулів не позбавляє митний орган можливості ідентифікувати такі документи із заявленою поставкою.
Крім того, у поданій митній декларації ІМ 40 ДЕ 25UA500580004461U9 було зазначено торгівельну марку, країну виробництва та виробника.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що вказані доводи митного органу не впливають на митну вартість товару.
Що стосується тверджень митного органу про відсутність у комерційному рахунку посилань на специфікацію як невід`ємну частину контракту, то судова колегія вважає такі твердження необґрунтованими, оскільки, що по-перше, законодавством не встановлено вимог до оформлення комерційного рахунку, оскільки він є документом довільної форми, як і не встановлено вимог щодо посилання на специфікацію, призначення платежу, а по-друге, у наданому до митного органу інвойсі № 185/05/2025 від 29.05.2025 міститься посилання на номер договору, який було укладено між сторонами.
Крім того, митним органом не наведено обґрунтування впливу зазначених обставин на визначення митної вартості товару, у зв`язку з чим відповідний аргумент митного органу є необґрунтованим.
Що стосується посилань митниці на те, що на момент відвантаження товару згідно з даними коносамента, товар ще не був проданий позивачу, що ставить під сумнів достовірність заявленої зовнішньоекономічної операції та даних товаросупровідних документів, а також щодо додаткових витрат на перевантаження, то судова колегія зазначає, що оформлення інвойсу після дати відвантаження товару не є ознакою фіктивності або недійсності зовнішньоекономічної операції. У міжнародній торговельній практиці відстрочене формування рахунку-фактури є звичною комерційною практикою, зокрема у випадках відвантаження партій товару з подальшим формуванням інвойсів після остаточного погодження кількісних або якісних параметрів поставки.
При цьому факт існування зовнішньоекономічного договору, підтвердженого іншими первинними документами, у тому числі транспортними, у повному обсязі підтверджує наявність реальної операції.
Щодо ненадання доказів на підтвердження страхування, колегія суддів зазначає наступне.
Так, сам факт того, що покупець може за власним бажанням здійснити страхування, не створює для нього обов`язку його здійснювати та не породжує обов`язку декларанта включати до митної вартості умовні, не підтверджені документально витрати. Митний орган не надав жодного належного й допустимого доказу на підтвердження того, що позивач здійснював страхування чи ніс витрати такого характеру. Припущення про можливість страхування не може свідчити про обґрунтованість сумнівів в митній вартості товару.
Крім того, колегія суддів не приймає посилання митного органу на прайс продавця, комерційну пропозицію та експертне дослідження, оскільки за ч.2 ст.53 Митного кодексу України не передбачено надання таких основних документів, а тому посилання на них в оскаржуваному рішенні не може свідчити про обґрунтованість сумнівів митниці щодо непідтвердженості митної вартості товарів, враховуючи, що надані декларантом документи не містять розбіжностей у митній вартості.
Окрім того, колегія суддів наголошує, що рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару. Висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Отже, вказані обставини жодним чином не свідчать про наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
На переконання колегії суддів, є підстави стверджувати про необґрунтованість доводів Одеської митниці щодо не доведення декларантом митної вартості товару.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що надані декларантом документи надавали відповідачу змогу перевірити правильність обчислення митної вартості.
Аналіз обставин справи з урахуванням наданих сторонами доказів дає підстави для висновку, що скаржник не довів, що подані позивачем документи для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Досліджуючи обґрунтованість доводів митниці про правомірне застосування резервного методу для визначення митної вартості товару, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до положень статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частина 1 статті 55 Митного кодексу України визначає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
Згідно з матеріалами справи, за результатами проведеної перевірки митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу.
Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.
Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Колегія суддів зауважує, як було вказано вище, митна вартість товарів скоригована та визначена відповідачем за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу, що міститься в спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), Автоматизованій системі митного огляду (АСМО) «Інспектор».
Як пояснює митний орган в апеляційній скарзі, з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості товару по товаром є більшим.
Водночас, проаналізувавши наведене, колегія суддів враховує, що Верховний Суд у постанові від 27.04.2020 у справі № 140/804/19 зауважив на тому, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено.
Також слід врахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Крім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Резюмуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що позивач надав відповідачу для митного оформлення імпортованого товару усі документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України, які містили достовірні числові дані та підтверджували митну вартість товарів за ціною контракту, відповідно до вимог статті 58 Митного кодексу України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих декларантом документах не впливають на ціну товару.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товарів за ціною контракту.
Будь-яких інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої митної вартості товару Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНН.», суд апеляційної інстанцій не встановив.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Одеської митниці висновків суду першої інстанції не спростовують, будь-яких доводів, яким би не була надана оцінка судом першої інстанції не містять, а тому суд не вбачає підстав для її задоволення.
Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування правильного по суті рішення не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі №420/19863/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя Г.П. Казанчук

Судді Ю.М. Градовський

О.В. Єщенко