Справа № 451/384/26
Провадження № 1-кп/451/89/26 

ВИРОК
іменем України

18 березня 2026 року місто Радехів
Радехівський районний суд Львівської області 
в складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 
секретаря – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів матеріали кримінального провадження №12026141280000030 від 09.02.2026 про обвинувачення 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Середпільці Радехівського району Львівської області, громадянки України, освіта середньо-спеціальна, вдова, пенсіонерка, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України,-
де сторонами виступають з боку:
обвинувачення - прокурор ОСОБА_4 
- представник потерпілого Радехівської міської ради ОСОБА_5 
захисту - обвинувачена ОСОБА_3 
за участю прокурора, обвинуваченої,
в с т а н о в и в :
Обвинувачена ОСОБА_3 впродовж 2015 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у порушення вимог ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 96, ч. 1 ст. 116, ст. 126 Земельного Кодексу України, ч. 1 ст. 376 Цивільного Кодексу України, ч. 5 ст. 26, п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», п. 5 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затверджених Постановою КМУ від 13.04.2011 № 466, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, самовільно, без належного оформлення права власності, права користування чи оренди на землю, та їх державної реєстрації, а також без відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи, самовільно здійснила будівництво будівлі, загальною площею 33.58 м. кв. (5,05 м х 6,65 м) з встановленням стін з фундаментами, проектна документація щодо якої, не погоджувалась у встановленому законом порядку, на самовільно зайнятій нею земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності Радехівської міської ради, за адресою м. Радехів по вул. Витківській, неподалік будинку № 7. Крім того, ОСОБА_3 , збудувавши вказану споруду, з 2015 року по даний час продовжує користуватися такою для власних потреб. 
Таким чином, обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 197-1 КК України, а саме самовільне будівництво будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці.
У судовому засіданні обвинувачена свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю та надала суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема, показала, що у 2015 році без будь-яких законних підстав вона самовільно зайняла земельну ділянку Радехівської міської ради в м. Радехів по вул. Витківська, Шептицького району Львівської області неподалік будинку №7 та розуміючи, що не має права на зайняття та використання даної ділянки, самовільно побудувала гараж загальною площею 33.58 м. кв. (5,05 м х 6,65 м) із встановленням стін з фундаментом. Даний гараж використовує з 2015 року по даний час для власних потреб, має намір у найближчий час узаконити дану будівлю і зобов"язується більше не порушувати закон. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати та застосувати штраф, оскільки має заощадження.
Представник потерпілого в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, майнова шкода відсутня, цивільний позов у справі не заявлявся. Заслухавши показання обвинуваченої, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники розгляду справи правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо встановлення фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у справі.
Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
У судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченої: вимога про судимість обвинуваченої, згідно якої ОСОБА_3 раніше не судима; довідка, видана 10.02.2026 КНП «Радехівської ЦРЛ», згідно якої ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; довідка - інформація, видана міським головою, згідно якої обвинувачена характеризується позитивно, копія паспорта.
Враховуючи викладене, суд, дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, заслухавши показання обвинуваченої про визнання вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, знаходить винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведеною повністю і вважає, що її дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 197-1 КК України, тобто в самовільному будівництві будівлі на самовільно зайнятій ділянці.
При призначенні покарання, суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винної, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 197-1 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, у відповідності до п. 1 ст. 66 КК України суд визнає її щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України – судом не встановлено.
Щодо особи обвинуваченої, то ОСОБА_3 раніше не судима, пенсіонерка, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, вдова. Судом враховується відсутність тяжких наслідків у даному кримінальному провадженні, повне визнання вини обвинуваченою та щире її каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченої своєї протиправної поведінки, ставлення обвинуваченої до вчиненого, та готовність нести за це відповідальність, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, вік обвинуваченої, її соціальне положення.
Таким чином, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченої, яка є пенсіонеркою, позиції сторони обвинувачення та обвинуваченої щодо призначення покарання у виді штрафу, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу у межах санкції ч. 3 ст. 197-1 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченої не застосовувався.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 615 КПК України, суд-
ухвалив :
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України та призначити їй покарання за ч. 3 ст. 197-1 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. 
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Радехівський районний суд Львівської області.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.
Вирок виготовлено в одному примірнику

Головуючий суддя	ОСОБА_6