Провадження № 2/641/800/2026 	Справа № 641/8412/25 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 березня 2026 року м. Харків
Слобідський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Зелінської І.В.,
за участю секретаря Земляної А. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 , третя особа Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» про стягнення надміру виплаченої пенсії,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму переплаченої пенсії в розмірі 35268,33 грн, а також суму сплаченого судового збору.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач  ОСОБА_1 перебував на обліку та отримував пенсію по інвалідності ІІ групи з 18.03.2024 року, призначену відповідно до Закону №1058 «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» на підставі заяви від 15.04.2024 року за №4323, виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №322363 від 18.03.2024 року, виданої районною Слобідською медико-соціальною експертною комісією м. Харкова. Вказав, що виплата пенсії припинена на підставі довідки Харківської обласної адміністрації Департаменту охорони здоров`я КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 24.12.2024 року №71 про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 18.03.2024 року. Зазначив, що листом від 14.03.2025 року № 2000-0308-8/40257 відповідача повідомлено про те, що виплату пенсії призупинено, у зв`язку зі скасуванням ІІ групи інвалідності (довідка від 24.12.2024 року №71 Харківської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з дати встановлення- 18.03.2024). У зв`язку зі скасуванням довідки було зайво виплачено пенсію у розмірі 35268,33 грн за період з 18.03.2024 року по 28.02.2025 року та запропоновано внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного фонду України як зайво виплачену пенсію. Посилався, що відповідач права на отримання пенсії по інвалідності не має. На момент звернення до суду кошти на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від відповідача не надходили, у зв`язку з чим просить задовольнити позов.
У вказаній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, згідно заяви просила справу розглядати у її відсутність.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв не подав.
Представник третьої особи Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв не подав.
Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 10.03.2025 року рішенням Відділу перерахунків пенсії №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг по пенсійній справі №204850017525 скасовано рішення від 22.04.2024 року за №204850017525 про призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності ІІ групи з дати призначення пенсії 18.03.2024 року.
Зі змісту вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку та отримував пенсію по інвалідності ІІ групи з 18.03.2024 року, призначену відповідно до Закону №1058 на підставі заяви від 15.04.2024 року за №4323, виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №322363 від 18.03.2024 року. Зазначено, що рішення про припинення виплати пенсії та скасування рішення від 22.04.2024 року за №204850017525 прийнято на підставі довідки Харківської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 24.12.2024 №71 про невизнання особою з інвалідністю з 18.03.2024 року.
Відповідно до копії довідки №71 про невизнання інвалідом, виданої Харківською обласною державною адміністрацією Департаменту охорони здоров`я Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.12.2024 року оглядався заочно РЕК №1 КЗОЗ «ОЦ МЕ» та за результатами не визнаний інвалідом з 18.03.2024 року, рішення Слобідської міжрайонної МСЕК скасовано.
Як убачається з копії виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААГ №322363, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.03.2024 року пройшов огляд, група інвалідності – друга з 18.03.2024 року, загальне захворювання, інвалідність встановлено до 01.04.2025 року, дата чергового переогляду – 18.03.2025 року.
Згідно копії службової записки Відділу опрацювання документації №2 управління з питань виплат головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.03.2025 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 виникла переплата пенсії за період з 18.03.2024 року по 28.02.2025 року в розмірі 35268,33 грн.
14.03.2025 року на адресу відповідача відділом перерахунків пенсії №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області направлено лист, яким ОСОБА_1 повідомлено, що з 01.03.2025 виплату йому пенсії призупинено, у зв`язку зі скасуванням ІІ групи інвалідності (довідка від 24.12.2024 №71). У зв`язку із скасуванням довідки ОСОБА_1 запропоновано повернути зайво виплачену пенсію за період з 18.03.2024 року по 28.02.2025 року в розмірі 35268,33 грн.
Як це гарантовано ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, як це унормовано положеннями ст. 1215 ЦК України.
За змістом ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Як це закріплено положеннями п. 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними, до стягнення, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України №6-4 від 21березня 2003 року із змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Правилами ст. 50 Закону ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були надані страхувальником.
Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.
Як це унормовано вимогами ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.
Отже, в розумінні ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зловживанням з боку пенсіонера є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року, прийнятій у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017).
Відтак, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.
Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суду слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.
Як виснував Верховний Суд України у справі №6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року), до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.
Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року, прийнятій у справі №753/15556/15-ц та Верховний Суд в постанові від 06 березня 2019 року, прийнятій у справі №607/4570/17-ц, виснували, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.
Відтак, позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про обставини, які мали значення для продовження отримання пенсії по інвалідності, з метою незаконного отримання такої.
У постанові від 05 липня 2023 року у справі №912/2797/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Суд зазначає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
Між тим, позивачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання відповідачем до органів Пенсійного фонду України завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку відповідача, або його недобросовісності.
За правилами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як це унормовано вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, як це закріплено положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відтак, оскільки матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а отже виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню. 
Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позову.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.4,10 - 13,76 - 81, 141, 247, 263 - 265,268,273, 354, 355 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 , третя особа Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» про стягнення надміру виплаченої пенсії відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ЄДРПОУ 14099344, місце знаходження: м. Харків, м-н Свободи, 5, під. 3, пов. 2.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Третя особа: Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», код ЄДРПОУ 03327753, місце знаходження: м. Харків, вул. Літературна 6.
Повне рішення складено 16.03.2026 року.

Суддя І.В.Зелінська