ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.03.2026 Справа № 914/3985/25 
Господарський суд Львівської області у складі судді Никон О.З. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлення сторін 
справу № 914/3985/25
за позовом Акціонерного товариства “Ідея Банк”, м. Львів
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Селюніна Назарія Володимировича, м. Київ 
про стягнення 373 859, 57 грн

ВСТАНОВИВ:
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства “Ідея Банк” до Фізичної особи-підприємця Селюніна Назарія Володимировича про стягнення 373 859, 57 грн за невиконання умов кредитного договору № КБ03.00606.011064678 від 05.07.2024.
Хід розгляду справи.
Ухвалою суду від 19.01.2026 постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) сторін.
Позивач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення копії ухвали в його електронний кабінет.
Відповідачу копія ухвали скеровувалась на адресу, зазначену Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак поштова кореспонденція повернута суду із зазначенням причини: «адресат відсутній».
У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення. 
Крім того, суд скеровував ухвалу про відкриття провадження у справі на адресу електронної пошти, зазначену позичальником в реквізитах кредитного договору. 
Враховуючи викладене, суд здійснив усі дії для належного повідомлення відповідача про розгляд цієї справи, тому такий є належно повідомлений. 
Аргументи сторін.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 05.07.2024 сторони у справі уклали кредитний договір № КБ03.00606.011064678 про надання кредиту для поповнення обігових коштів, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти на суму 269 000, 00 грн. Відповідач зобов`язувався протягом дії договору сплачувати проценти за користування коштами та повернути суму кредиту у визначений в договорі строк. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо сплати відсотків та повернення суми кредиту не виконав повністю, станом на 08.12.2025 заборгованість становила 373 859, 57 грн.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, щодо позову в установленому порядку не заперечив.
Обставини справи. 
05 липня 2024 року Акціонерне товариство “Ідея Банк” (у тексті договору - Кредитор) та ФОП Селюнін Назарій Володимирович (у тексті договору - Позичальник) уклали кредитний договір № КБ03.00606.011064678 (далі – договір), відповідно до пунктів 1.1 та 2.1. якого Кредитор надає Позичальнику грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти та комісії за користування ним. Розмір кредиту – 269 000, 00 грн, ціль кредиту – поповнення обігових коштів, процентна ставка – фіксована 0,01%, комісія за видачу кредитних коштів – 1,1% від суми кредиту, комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 2,99% від суми кредиту, термін повернення кредиту – по 05.07.2027 включно.
Пунктами 3.1-3.3 договору встановлено, що комісія за видачу кредитних коштів утримується банком з суми кредиту у день видачі кредитних коштів; комісія за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця, починаючи з дати надання кредиту та сплачується Позичальником щомісячно у терміни та в розмірах, вказаних у графіку щомісячних платежів, який наведений в Додатку № 1 до даного Договору. Базою для нарахування комісії є початкова сума кредиту. Проценти нараховуються два рази на місяць за методом факт/факт. Базою для нарахування процентів є залишок заборгованості за кредитом.
Додатком № 1 до договору є графік щомісячних платежів за кредитним договором.
ФОП Селюнін Назарій Володимирович отримав кредит на суму 269 000, 00 грн (у цю суму враховано комісію за видачу кредитних коштів – 2 926, 81 грн), що підтверджено платіжними інструкціями від 05.07.2024.
У призначеннях платежів зазначено: видача кредиту згідно кредитного договору № КБ03.00606.011064678 від 05.07.2024 та комісія за видачу кредитних коштів зг. кредитного договору № КБ03.00606.011064678 від 05.07.2024.
Відповідач сплатив позивачу 30 836, 88 грн.
Банк 07.11.2025 надіслав відповідачу вимогу від 04.11.2025 про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором у 30-тиденний строк.
Проте доказів повернення відповідачем заборгованості матеріали справи не містять.
Тому позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача 373 859, 57 грн заборгованості.
Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Акціонерне товариство “Ідея Банк” та ФОП Селюнін Назарій Володимирович 05.07.2024 уклали кредитний договір № КБ03.00606.011064678.
Позивач перерахував відповідачу 269 000, 00 грн, з яких 2 926, 81 грн зарахував в рахунок в погашення комісії за видачу кредиту.
Відповідач оплатив загалом позивачу 30 836, 88 грн, з яких останній в рахунок погашення заборгованості процентів зарахував 4, 49 грн; в рахунок плати за обслуговування – 15 891, 08 грн та 14 941, 31 грн в рахунок суми кредиту. Остання оплата, проведена відповідачем, відбулась 05.09.2024 на суму 15 320, 88 грн.
Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 
Згідно з пунктом 5.2.5 договору АТ "Ідея Банк" має право вимагати дострокового повернення кредиту у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, а також у разі невиконання грошових зобов`язань.
Суд встановив, що відповідач не дотримався виконання своїх обов`язків за договором та допустив прострочення по сплаті чергових платежів, передбачених у Графіку щомісячних платежів, у зв`язку із чим позивач направив йому вимогу про дострокове виконання зобов`язань.
Слід зазначити, що пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення кредитора з такою достроковою вимогою до позичальника в порядку частини 2 статті 1050 ЦК України вважається, що строк виконання кредитного договору в повному обсязі є таким, що настав.
При цьому, у разі пред`явлення до позичальника вимоги в порядку частини 2 статті 1050 ЦК України право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором відсотки за користування кредитом припиняється, а кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений ним у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, змінив порядок і строк його виконання, припинив подальше кредитування позичальника, змінив строк дії кредитної лінії та термін повернення кредиту.
У вимозі, направленій відповідачу 07.11.2025, позивач встановив тридцятиденний строк від дня надіслання вимоги для дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами та комісії, чим змінив строк виконання кредитного зобов`язання.
Зважаючи на викладене, відповідач зобов`язаний був виконати зобов`язання за Договором у повному обсязі у строк до 06.12.2025 включно. Разом з тим, доказів повернення відповідачем заборгованості немає у матеріалах справи.
Перевіривши розрахунок позивача, суд погоджується з визначеними сумами: до стягнення підлягає 254 058, 69 грн простроченого основного боргу, 31, 67 грн – прострочені проценти, 119 769, 21 грн – прострочена плата за обслуговування кредиту.
Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 77 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. 
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).
Щодо судового збору.
На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити. 
2. Стягнути з Селюніна Назарія Володимировича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ідент. код (номер): НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства “Ідея Банк” (місцезнаходження: 79008, місто Львів, вулиця Валова, будинок 11; ідентифікаційний код 19390819) 373 859, 57 грн заборгованості та 4 486, 31 грн на відшкодування витрат на оплату судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Никон О.З.