Справа № 191/2874/25
Провадження № 2/191/1291/25 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2026 року        м.Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Твердохліб А.В.
за участю секретаря судового засідання Яришевої Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
12.06.2026 року до суду надійшов позов АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, вимоги у якому обґрунтовано тим, що 06.11.2020 року між банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено кредитний договір, що підтверджується: офертою на укладання угоди про надання кредиту №501275237, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, додатком № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», паспортом споживчого кредиту; анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», із наступними основними умовами:
тип кредиту – «Кредит готівкою»;
сума кредиту – 100000,00 грн;
процентна ставка – 17.99 %. Тип ставки — фіксована
строк кредиту – 60 місяців;
дата повернення кредиту – 06.11.2025 року;
порядок повернення кредиту – графік платежів: до 6 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 47,89 грн., загальна кількість платежів 60 
для повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у банку.
Власним підписом позичальник підтвердив, що він ознайомлений зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, надану виходячи із обраних умов кредитування; а також, що він отримав всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за договором.
Позичальник ОСОБА_1 отримав 06.11.2020 року кредит у сумі 100000 грн, що підтверджується меморіальним ордером №423069 вiд 06 листопада 2020 року.
Позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним.
Загальна заборгованість згідно з угодою № 501275237 від 06.11.2020 року становить 207978 грн 64 коп., з яких: за кредитом: 80 097,03 грн, по відсотках: 44 631,61 грн, по комісії: 83 250,00 грн.
В зв`язку із викладеними обставинами, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь АТ «Сенс Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи: 23494714) заборгованість в сумі 207978,64 грн, з яких: 80097,03 грн – заборгованість за кредитом, 44631,61 грн – заборгованість по відсотках, 83 250,00 – заборгованість по комісії, а також стягнути судові витрати: судовий збір у сумі 2495,74 грн та 16373,42 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Представник позивача Дворська А.Р. у судове засідання не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, двічі в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не надав.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа у відповідність до ст. 19 ЦПК України є малозначною.
Розгляд справи здійснено в порядку заочного розгляду, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, що маються у справі, зазначає наступне.
Судом встановлено, що 06.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до банку з офертою на укладення Угоди про надання кредиту №501275237, яку банк цієї ж дати прийняв, із наступними основними умовами:
тип кредиту – «Кредит готівкою»;
сума кредиту – 100000,00 грн;
процентна ставка – 17.99 %. Тип ставки — фіксована
строк кредиту – 60 місяців;
дата повернення кредиту – 06.11.2025 року;
порядок повернення кредиту – графік платежів: до 6 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 47,89 грн., загальна кількість платежів 60 
для повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у банку.
Згідно меморіального ордеру №423069 від 06.11.2020 року, грошові кошти у сумі 100000 грн 00 коп., за кредитним договором №501275237 від 06.11.2020 року, перераховано ОСОБА_1 
12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року.
ОСОБА_1 здійснював користування кредитними коштами, наданими позивачем, що встановлено з Виписки по особовому рахунку з 06.11.2020 по 12.03.2025 рік.
В обґрунтування суми заборгованості ОСОБА_1 за кредитом, позивачем надано відповідний розрахунок станом на 12.03.2025 року, згідно якого сума заборгованості склала 207978 грн 64 коп., з яких заборгованість за кредитом становить 80 097,03 грн, заборгованість по відсотках: 44 631,61 грн, заборгованість по комісії: 83250,00 грн. 
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків.
Згідно з ч. 1, 4 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд звертає увагу позивача на те, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч.3 ст. 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п.3 ч.3 ст. 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
З огляду на викладені обставини, судом під час розгляду справи встановлено, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, тому нарахування комісії у сумі 83250,00 грн. станом на 12.03.2025 року, є недопустимим, що свідчить про доцільність вирахування даної суми від пред`явленої позивачем суми заборгованості у розмірі 207978 грн 64 коп.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору №501275237 від 06.11.2020 року, укладеного між ним та АТ «Альфа-Банк», який змінив назву на АТ «Сенс Банк» у 2022 році, але розмір заборгованості є належним чином підтверджений лише на суму 124728 грн 64 коп., яка є тілом кредиту та несплаченими відсотками, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з мотивів, наведених вище.
Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 16373 грн 42 коп., суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, крім як договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року, суду інших доказів не надано.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (§ 268).
Враховуючи викладене, у стягненні понесених позивачем витрат на правничу допомогу слід відмовити, за недоведеністю, тоді як судовий збір підлягає стягненню, згідно ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273,280 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Великоолександрівка Васильківського району Дніпропетровської області, паспорт громадянина України Серії НОМЕР_3 , виданий 19 червня 2007 року Синельниківським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь АТ «Сенс Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи: 23494714) заборгованість в сумі 124728 (сто двадцять чотири тисячі сімсот двадцять вісім) грн 64 коп., з яких: заборгованість за кредитом становить 80097,03 грн, заборгованість по відсотках 44 631,61 грн
В задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Великоолександрівка Васильківського району Дніпропетровської області, паспорт громадянина України Серії НОМЕР_3 , виданий 19 червня 2007 року Синельниківським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 1496 (одна тисяча чотириста дев`яносто шість) грн 74 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя	  	А.  В.  Твердохліб