Справа № 738/2863/25 
№ провадження 2/738/136/2026 

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
(заочне)
09 березня 2026 року місто Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді – Савченка О.А.
за участі:
секретаря судового засідання – Лях Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мена цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»
до
відповідача ОСОБА_1 
вимоги позивача: про стягнення заборгованості за кредитним договором
учасники справи – не з`явились
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
24 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі позивач) звернулося з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) з вимогою про стягнення заборгованості за Кредитним договором № Р29.13034.004482512 від 30 жовтня 2018 року, яка становить 160 785 гривень 59 копійок, з яких: 39 990 гривень 00 копійок – сума заборгованості за основною сумою боргу; 31 263 гривні 82 копійки – сума заборгованості за відсотками, 89 531 гривень 77 копійок – сума заборгованості за комісіями та 3 028 гривні 00 копійок в повернення сплаченого судового збору.
Свої вимоги позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем належним чином взятих на себе зобов`язань, визначених вищевказаним договором.
Відповідач відзив на позов не подав.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, викликався в судове засідання через оголошення, розміщене на офіційній сторінці веб-порталу Судової влади України, про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не подав. 
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2025 року позовну заяву прийнято судом, відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У зв`язку з тим, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, відзиву на позов та заяви про розгляд справи без його участі не подав, беручи до уваги позицію представника позивача, суд ухвалив здійснити розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами з постановленням заочного рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Зважаючи на неявку у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
ІV. Фактичні обставини встановлені Судом.
30 жовтня 2018 року між відповідачем та Акціонерним Товариством «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») було укладено Кредитний договір № Р29.13034.004482512, згідно якого відповідачу надано в кредит грошові кошти на поточні потреби в сумі 39 990,00 грн. (а.с. 5-19).
Умовами кредитного договору передбачено: строк кредиту 24 місяці, визначено розмір процентної ставки, порядок та розмір повернення заборгованості за кредитом: позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 24 щомісячних внесках включно до 2 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів (п.2.1)
Додатком до Паспорта споживчого кредиту Графіком щомісячних платежів визначено порядок, розмір та строки повернення кредиту (а.с.13).
З матеріалів справи вбачається, що первісний кредитор АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав та надав відповідачу кредитні кошти у користування, що підтверджується Заявою на видачу готівки № N00T01XYXH від 30 жовтня 2018 року, Ордерами – розпорядженнями (а.с.1-16).
Таким чином, відповідачем фактично отримані кредитні кошти (32043,27 грн. – видача кредиту, 7 946,73 грн. – сплата страхового платежу), будь – яких доказів, що б спростовували даний факт суду не надано.
Натомість, відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується Довідкою – рахунком (а.с.20) та не спростована відповідачем.
Так, згідно вказаної довідки розмір заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № Р29.13034.004482512 від 30 жовтня 2018 року станом на 17.11.2023 становить 160 785 гривень 59 копійок, з яких: 
- 39 990 гривень 00 копійок – сума заборгованості за основною сумою боргу; 
- 31 263 гривні 82 копійки – сума заборгованості за відсотками, 
- 89 531 гривня 77 копійок – сума заборгованості за несплаченими комісіями.
17.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу № 17112023, у відповідності до умов якого, АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належне йому право вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належне АТ «Ідея Банк» право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 17112023 від 17.11.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № Р29.13034.004482512 від 30.10.2018 в сумі 160 785 грн. 59 коп. (а.с.21-24).
V. Оцінка Суду.
Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК).
Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення (постанова Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №755/15965/17).
У постанові Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №905/306/17 сформовано висновок, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).
Із вищенаведеного вбачається, що позивачем надано суду належні та допустимі докази на підтвердження укладення між первісним кредитором та відповідачем кредитного договору та отримання відповідачем грошових коштів на поточні потреби.
З розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором вбачається, що він складений відповідно до умов кредитного договору щодо розміру відсотків та періоду їх нарахування, а тому з врахуванням викладеного, а також ненадання відповідачем контррозрахунку заборгованості, доказів оплати заборгованості, суд вважає зазначений в ньому розмір процентів таким, що відповідає умовам договору, а тому підлягає стягненню з відповідача.
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією, суд зазначає наступне.
Банк, пред`являючи позов просить у тому числі стягнути з відповідача на його користь заборгованість по комісіями у розмірі 89 531,77 грн.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції на момент укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції на момент укладення кредитного договору) до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Разом з тим, пункт 6 Кредитного договору № Р29.13034.004482512 від 30.10.2018 передбачає Графік щомісячних платежів за кредитним договором: щомісячні внески наведені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та сплачуються на транзитний рахунок № 29099000692828 в такому розмірі: сума кредиту 39 990,00 грн., проценти за користування кредитом 7 420,31 грн., плата за обслуговування 36 466,20 грн., загальна вартість кредиту 83 876,51 грн. 
Отже, умовами укладеного кредитного договору не передбачена сплата позичальником комісії за надання кредиту, тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісіями у розмірі 89 531,77 грн.
З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором № Р29.13034.004482512 від 30 жовтня 2018 року у розмірі 71 253,82 грн., з яких: 39 990,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 31 263,82 заборгованість за відсотками.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
В зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені судом на 44,31% (71253,82х100/160785,59), суд на підставі ст. 141 ЦПК стягує судовий збір з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1341,71 грн. (3028,00х44,31/100).
З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 01032, місто Київ вулиця Симона Петлюри, 30, реквізити ІВАN № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за Кредитним договором № Р29.13034.004482512 від 30.10.2018 в розмірі 71 253 (сімдесят одна тисяча двісті п`ятдесят три) гривні 82 копійки.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 01032, місто Київ вулиця Симона Петлюри, 30, реквізити ІВАN № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк») 1 341 (одна тисяча триста сорок одна) гривня 71 копійка судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:        О.А. Савченко