ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/2419/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 р. (суддя Неклеса О.М) в адміністративній справі №160/2419/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому із урахуванням уточнень просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду його рапорту про звільнення з військової служби від 25 жовтня 2024 р. відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути його рапорт про звільнення з військової служби від 25 жовтня 2024 р. та прийняти рішення про звільнення відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
В обгрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 25 жовтня 2024 р. направив відповідачу рапорт про звільнення його з військової служби у зв`язку із наявністю в нього дружини з інвалідністю ІІ групи, яка потребує постійного догляду. Натомість, відповідач проігнорував вказаний рапорт та надав письмову відповідь про необхідність надання нотаріально засвідчених документів. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено. 
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким заявлені ним позовні вимоги задовольнити. 
В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що рапорт ОСОБА_1 від 25 жовтня 2024 р. відповідачем проігнорований, питання щодо звільнення його з військової служби не вирішено. 
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі. 
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №257 від 09 вересня 2024 р. ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини. Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_2 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб. Висновком ЛКК КНП «ЦПМСД №4» КМР від 15 липня 2024 р. №1152 встановлено, що ОСОБА_3 за станом здоров`я, через стійке порушення функцій організму, не здатна до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду терміном з 15 липня 2024 р. до 14 липня 2025 р. Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №557224 від 24 серпня 2024 р. ОСОБА_3 встановлено ІІ групу інвалідності. 25 жовтня 2024 р. ОСОБА_1 звернувся із рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України про звільнення його з військової служби у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Листом №7875 від 04 листопада 2024 р. Військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено, що до рапорту додано документи, які не завірені нотаріусом, у зв`язку з чим, відсутні підстави для звільнення. Крім того, 20.09.2024 ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину та під час розгляду рапорту перебуває поза межами її розташування. 
Вважаючи протиправною бездіяльність щодо розгляду рапорту про звільнення з військової служби, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що Військовою частиною НОМЕР_1 не допущено бездіяльності в частині розгляду рапорту ОСОБА_1 від 25 жовтня 2024 р. про звільнення його з військової служби, доказом чого є лист №7875 від 04 листопада 2024 р.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка рішення здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу під час проведення мобілізації та дії воєнного стану, звільняються з військової служби, зокрема, через наявність дружини із числа осіб з інвалідністю I чи II групи. 
Так, пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 р. № 1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку було направлено, зокрема, командиру Військової частини НОМЕР_1 рапорт від 25 жовтня 2024 р. та додані до нього документи щодо звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Вказаний рапорт відповідачем отримано 29 жовтня 2024 р. (а.с. 13, 64,65). 
Верховний Суд у постанові від 02 квітня 2025 р. у справі № 280/7446/24 вказав, що за результатами розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби, посадові особи, зобов`язані видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту (заяви). Розглянутим вважається рапорт, по якому прийнято рішення та це рішення (відповідь) доведена до військовослужбовця належним чином.
Відповідачем до відзиву на позовну заяву позивача долучено копію його листа №7875 від 04 листопада 2024 р., адресованого позивачу, в якому вказано про ненадання позивачем нотаріально засвідчених документів, які б підтверджували його право на звільнення з військової служби. Також, в листі позивачу запропоновано для вирішення питання про його звільнення, прибути до місця служби, яке він самовільно залишив. (67,68). 
В позовній заяві та апеляційній скарзі ОСОБА_1 підтверджує обставину отримання від відповідача письмової відповіді про опрацювання його рапорту, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги щодо наявності протиправної бездіяльності відповідача у відповідній частині. 
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції на спростовують, відсутні підстави для скасування ухваленого ним рішення, передбаченні статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 р. в адміністративній справі №160/2419/25- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 24 березня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий