ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 року м. Дніпро Справа № 904/3121/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач) 
суддів: Мороза В.Ф., Іванова О.Г.,
при секретарі судового засідання: Жолудєві А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Татарчук В.О.) від 18.09.2025р. у справі № 904/3121/25

за позовом Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" (Дніпропетровська обл., м. Кам`янське) 
до Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" (Дніпропетровська обл., м. Кам`янське)
про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 462 455, 80 грн, з якої: 186 114, 60 грн основного боргу, 30 318, 93 грн інфляційних втрат, 7 373, 00 грн трьох відсотків річних, 68 649, 27 грн пені, 170 000, 00 грн штрафу. 
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2025р. у справі № 904/3121/25: 
- позовні вимоги задоволено частково;
- стягнуто з Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" на користь Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" 186 114, 60 грн - основного боргу, 30 318, 93 грн - інфляційних втрат, 7 373, 00 грн - трьох відсотків річних, 34 324, 64 грн - пені, 85 000, 00 грн - штрафу та 5 549, 47 грн - витрат по сплаті судового збору;
- в іншій частині позову відмовлено. 
Рішення обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання теплової енергії №162т/23/2 від 22.11.2023 щодо своєчасної та повної оплати за теплову енергію, наявності заборгованості. Також суд зменшив заявлені до стягнення пеню та штраф.
Не погодившись з вказаним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2025р. у справі № 904/3121/25 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю. 
Апелянт зазначає, що не погоджується з твердженням суду щодо наявності у відповідача перед позивачем боргу за Договором на підставі акту про надання теплової енергії №12-00162/1 до Договору, згідно якого поставлено 51,232455 Гкал теплової енергії на суму 186 114, 60 грн. Акт був направлений на адресу відповідача в порушення строків Договору (п.п.3.5, 3.6 Договору), не відповідає сумі Договору, вказаній в п.п.2.1 та не оформлений Додатковою угодою п.4.4 Договору. Сам акт про надання теплової енергії (підписаний лише позивачем) не є самостійною підставою для стягнення боргу за договором.
Зазначений акт направлений відповідачу 07.05.2024 р. після фактичної оплати відповідачем суми договору (31.01.2024 р.) та закінчення строку договору.
Апелянт зазначає, що позивач обрав не той предмет та підстави позову, оскільки зазначені в позовній заяві вимоги є поза межами та врегулювання Договору.
Апелянт вважає безпідставним нарахування штрафних санкцій за Договором, в якому такий обсяг теплової енергії не передбачений, а отже відсутні підстави для застосування до позадоговірних відносин штрафних санкцій, передбачених Договором.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, її розгляд призначено в судове засідання на 18.02.2026р. о 15:45 год. 
Позивач проти задоволення скарги заперечує та зазначає, що згідно розрахунку основної заборгованості вбачається, що за грудень 2023 року споживач отримав 2 акти про постачання теплової енергії. Перший № 1200162 від 25.12.2023 на суму 142 802, 47 грн та другий № 12-00162/1 від 31.12.2023 на суму 186 114, 60 грн. Вказаний період охоплюється дією договору №162т/23/2 від 22.11.2023, обсяги споживання тепла здійснюється розрахунковим шляхом. В грудні 2023 року ліміт споживання теплової енергії зазначений в Договорі відповідачем було перевищено. Пунктом 3.3. Договору передбачено, що в разі перевищення лімітів споживання теплової енергії споживач повинен звернутися до головного розпорядника коштів щодо збільшення кошторисних призначень, з метою недопущення виникнення кредиторської заборгованості. Свої зобов`язання по сплаті заборгованості за фактично спожиті послуги відповідач не виконав.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 22.11.2023 між Акціонерним товариством "Дніпровська теплоелектроцентраль" (далі – виконавець) та Комунальним некомерційним підприємством Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" (далі – споживач) укладений договір про постачання теплової енергії №162т/23/2 (далі – договір).
Відповідно до пункту 1.1 договору виконавець зобов`язується протягом 2023 року поставити споживачеві теплову енергію (товар), зазначений у пункті 1.2 договору, в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується прийняти і оплатити товар за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.
Згідно з пунктом 1.2 договору найменування товару: код ДК 021-2015: 09320000-8- Пара, гаряча вода та пов`язана продукція (теплова енергія).
Теплова енергія поставляється споживачу у кількості 135,0988Гкал (пункт 1.3 договору).
Пунктом 2.1 договору визначено, що ціна цього договору становить 489000,00грн, в тому числі 464 000, 00 грн – кошти місцевого бюджету, 25 000, 00 грн – кошти відшкодовані орендарями.
Споживач вносить плату виконавцю, яка складається з плати за теплову енергію, що розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу теплової енергії та обсягу спожитої теплової енергії (пункт 3.1 договору).
Пункт 3.2 договору визначає, що вартістю теплової енергії є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Станом на дату укладення цього договору згідно рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 26.10.2023 №508: тариф на теплову енергію для бюджетних установ становить 3 027, 29 грн за 1 Гкал без ПДВ (у т.ч. 2 197, 27грн - виробництво, 824, 08грн - транспортування, 5,94грн - постачання), складає 3 632, 21 грн з ПДВ: - діє з 28.10.2023; тариф на теплову енергію для інших споживачів становить 2 826, 01 грн за 1 Гкал без ПДВ (у т.ч. 2 040, 87 грн - виробництво, 779, 39 грн - транспортування, 5,75грн - постачання), складає 3 391, 21грн з ПДВ: - діє з 28.10.2023.
Приписами пункту 3.5 договору встановлено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої теплової енергії є календарний місяць. 
Виконавець формує та надає рахунок-фактуру та акт про спожиту теплову енергію на оплату теплової енергії споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту теплову енергію. Рахунок-фактура та акт про спожиту теплову енергію надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок-фактура та акт про спожиту теплову енергію може надаватися в електронній формі (пункт 3.6 договору).
Згідно з пунктом 3.7 договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту теплову енергію.
Відповідно до пункту 3.8 договору двосторонній акт про спожиту теплову енергію споживач підписує і один екземпляр повертає виконавцю в 5-ти денний термін. В разі не повернення акту в зазначений термін та відсутності мотивованої (письмової) відмови, кількість отриманої теплової енергії вважається беззаперечною та прийнятою до сплати.
Обсяг спожитої у будівлі/приміщенні теплової енергії визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будівлі/приміщенні за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Правил користування тепловою енергією/Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону №315 від 22.11.2018 (якщо приміщення знаходиться у багатоквартирному будинку далі - Методика розподілу). Якщо будівлю/приміщення оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обсяг (кількість) спожитої теплової енергії у будівлі визначається як сума показань таких вузлів обліку. Одиницею вимірювання обсягу спожитої теплової енергії є гігакалорія (Гкал) (пункт 6.1 договору).
Пункт 8.3 встановлює, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення терміну виконання зобов`язань. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за теплову енергію, при цьому нарахування пені не припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано, та здійснюється виконавцем за весь час прострочення споживачем виконання грошового зобов`язання і до повного погашення ним заборгованості.
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками та діє до 31.12.2023, в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення (пункт 9.1 договору).
На виконання умов договору позивач в грудні 2023 року надав відповідачу послугу з постачання теплової енергії на загальну суму 186 114, 60 грн на підтвердження чого позивачем було складено акт прийому-передачі послуг №12-00162/1, згідно якого поставлено 51,232455 Гкал теплової енергії на суму 186 114, 60 грн (а.с. 20 том 1).
Зазначений акт постачання теплової енергії підписаний лише зі сторони виконавця (позивача) та не містить підпису зі сторони замовника (відповідача).
Позивач вказує, що зазначений акт разом із рахунком-фактурою №12-00162/1 та актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.11.2023-01.05.2024 (а.с. 20, 21, 23 том 1) направлялися відповідачу засобами поштового зв`язку. Як доказ направлення на адресу відповідача наведених документів позивач надав до суду копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №5192506048650, опис-вкладення, накладної Укрпошта №5192506048650 та фіскального чеку "Укрпошти" від 07.05.2024 (а.с. 22-зворотній аркуш 22 том 1). Зазначений лист представник відповідача отримав нарочно 10.05.2024.
Позивач стверджує, що виконав свої зобов`язання за Договором та надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії, проте сплата відповідачем у повному обсязі не проведена, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за надану послугу з постачання теплової енергії за грудень 2023 року у сумі 186 114, 60 грн., що і стало причиною звернення позивача з позовом до суду.
Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Відповідно до частин 1, 2 ст. 275 ГК України (який був чинний станом на момент виникнення спірних правовідносин), за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) здійснює відпуск теплової енергії споживачу (абоненту), який зобов`язаний оплатити отриману енергію та дотримуватись умов її використання. Закон прямо забороняє постачання енергії без укладення договору.
Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).
З матеріалів справи слідує, що позивач є надавачем послуги з постачання теплової енергії.
Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії і, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Частини 1, 2 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлюють, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Проте, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути правовою підставою для звільнення споживача від оплати за спожиті послуги.
Судом першої інстанції було встановлено, що між сторонами існував договір енергопостачання, який за своєю правовою природою є оплатним, тобто відповідає договору про поставки (ст.ст. 655, 712 ЦК України). Таким чином, у відповідача як споживача виник обов`язок оплатити вартість спожитої теплової енергії у строки та порядку, визначені умовами договору.
У справі встановлено, що відповідач не виконав цей обов`язок, що призвело до утворення заборгованості. Відтак, з огляду на приписи ст. 11 ЦК України, зобов`язання між сторонами виникло з договору, а невиконання грошового зобов`язання тягне правові наслідки, передбачені законом.
Так, спірний договір фактично охоплював два місяці постачання теплової енергії листопад та грудень 2023 року. 
У листопаді 2023 року відповідачем спожито та оплачено 95,299006 Гкал на загальну суму 346 197, 28 грн. (акт № 11-00162/2).
У грудні 2023 року відповідачем спожито 90,542220 Гкал на суму 328 917,06 грн (акти № 12-00162 та № 12-00162/1). Оплачено відповідачем лише за актом № 12-00162 у суму 142 802, 47 грн (39,30976 Гкал), акт № 12-00162/1 на суму 186 114, 60 грн (51,232455 Гкал) – не оплачено.
Передання і прийняття товарів (робіт, послуг) на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального надання товарів (робіт, послуг) за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття товарів (робіт, послуг) у строк, визначений договором.
Загальний опалювальний об`єм по договору №162т/23/2 становить: по господарському корпусу - 3429,00м3 (прим.1), по поліклініці -19267,00м3 (прим.2).
Норму споживання теплової енергії на потреби приміщень визначається наступним чином, а саме:
норма споживання по господарському корпусу становить 3429,00м3*0,036623 (приміщення після 1981 (рік забудови), до 10000 (об`єм будівлі, м3) та складає 125,58 Гкал/рік; по поліклініці становить 19267,00м3*0,029298 (приміщення після 1981 (рік забудови),15-20000 (об`єм будівлі, м3) та складає 564,48 Гкал/рік.
Загальна кількість днів опалення складає 172 дня або 5,7 місяців(тобто: 172дня/30,4=5,7 місяця, де 30,4-середня кількість днів в місяці(365дн/12міс)
Qміс/(прим.1)=Qрік/5,7= 125,58 /5,7=22,031578 Гкал/м2 на місяць
Qміс/(прим.2)=Qрік/5,7= 564,48 /5,7=99,031578 Гкал/м2 на місяць
Норма споживання теплової енергії на опалення 1м2 на годину становитиме:
Qгод/(прим.1)=22,031578/30,4/24=0,030197 Гкал/м2 на годину.
Qгод/(прим.2)=99,031578/30,4/24=0,135734 Гкал/м2 на годину
Параметри для розрахунку за грудень 2023 року: N- кількість днів поточного місяця=31 день; K - годин на добу = 24 години;
tвн.норм – нормативна внутрішня температура повітря для житлових приміщень приймається згідно з пунктом 1 розділу VIII Методики розподілу № 315.( tвн.норм =18 0С)
tфакт - середня місячна фактична температура зовнішнього повітря в розрахунковому періоду, 0С (гідрометцентр)
tнорм- середня місячна температура зовнішнього повітря в розрахункового періоді для відповідного населеного пункту, приймається згідно з ДСТУ-Н Б В.1.1-27:2010 "Будівельна кліматологія",
Qгруд=Qгод x K x N x (tвн.норм- tфакт)/( tвн.норм- tнорм).
Таким чином, споживачу нараховано за спожиту теплову енергію у грудні 2023 року 90,542220 Гкал на суму 328 917,06 грн з ПДВ.
Розрахунки за спожиту теплову енергію, викладені позивачем у відповіді на відзив у суді першої інстанції та у відзиві на апеляційну скаргу, відповідають обсягам вказаним у актах за спірний місяць – грудень 2023 року. Кількість спожитої теплової енергії визначалась розрахунково (виходячи з планового теплового навантаження на опалення будівлі/приміщення без приладу обліку), відповідно Правил користування тепловою енергією/Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 та рішенням виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області м. Кам`янське від 27.10.2020 року № 621 "Про затвердження норм споживання теплової енергії на опалення об`єктів, теплопостачання яких здійснює АТ "Дніпровська ТЕЦ".
Заперечень щодо таких розрахунків та визначених обсягів відповідачем не наведено. Обсяги споживання тепла у грудні 2023 року є співмірними з обсягами споживання за листопад 2023 року, заперечень щодо яких відповідач не наводив.
Не заперечує відповідач і факту отримання послуг з тепла протягом усього грудня 2023 року.
Несвоєчасне формування та виставлення акту та рахунку не звільняє відповідача від обов`язку сплатити за фактично спожиті послуги/товар.
Таким чином, враховуючи реальність отриманих відповідачем послуг/товару, суд вважає підтвердженою заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену теплову енергію у грудні 2023 року у загальному розмірі 186 114, 60 грн.
Доказів на підтвердження повної оплати спожитої теплової енергії на суму 186 114, 60 грн відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував. 
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 186 114, 60 грн.
Щодо перевищення обсягу споживання теплової енергії, визначеної договором, суд зазначає, що такі обставини не роблять постачання тепла позадоговірним, а також не звільняють від обов`язку оплати таких обсягів у повному розмірі.
Пунктом 3.3. Договору передбачено, що в разі перевищення лімітів споживання теплової енергії споживач повинен звернутися до головного розпорядника коштів щодо збільшення кошторисних призначень, з метою недопущення виникнення кредиторської заборгованості.
Відсутність фінансування не може бути підставою відмови від виконання зобов`язань за фактично спожиті послуги.
Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення та не припиняє невиконані зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Зобов`язання припиняється лише його належним виконанням, а не закінченням часу, на який договір було укладено. Відповідно закінчення строку договору на час виставлення акту за спожите тепло під час дії договору, не звільняє від обов`язку оплатити такі обсяги.
Стосовно акту звірки взаємних розрахунків за період 4 квартал 2023 року, то він не є тим доказом який може спростувати відсутність фактичного споживання тепла та необхідності його оплати. Акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст.ст. 610, 611 ЦК України).
Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до пункту 8.3 договору у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення терміну виконання зобов`язань, 3% річних, індекс інфляції за весь час прострочення зобов`язання та штраф у розмірі 10000 встановлених законом неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за теплову енергію, при цьому нарахування пені не припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано, та здійснюється виконавцем за весь час прострочення споживачем виконання грошового зобов`язання і до повного погашення ним заборгованості.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Окрім вимоги про стягнення основного боргу позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 68 649,27 грн за загальний період з 01.02.2024 по 28.05.2025, три відсотки річних – 7 373, 00 грн за загальний період з 01.02.2024 по 28.05.2025, інфляційні втрати – 30 318, 93 грн за період з лютого 2024 року по травень 2025 року, а також 170 000, 00 грн штрафу.
Судом першої інстанції проведено перевірку арифметичної правильності наданих розрахунків і встановлено, що вони здійснені вірно та документально підтверджені. Заперечень щодо правильності розрахунків апелянт не наводить.
Частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Верховний Суд неодноразово наголошував у своїх постановах, що визначення конкретного розміру, на який зменшуються належні до сплати штрафні санкції, належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), має забезпечити баланс інтересів сторін та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії / бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.10.2021 у справі № 910/8396/20, від 08.10.2020 у справі № 904/5645/19; від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20, від 05.03.2019 у справі № 923/536/18; від 10.04.2019 у справі № 905/1005/18; від 06.09.2019 у справі у справі № 914/2252/18; від 30.09.2019 у справі № 905/1742/18; від 14.07.2021 у справі № 916/878/20).
Також Верховний Суд у справі № 911/2269/22 зазначив, що висновок про індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, виключає формування єдиних (для вирішення спорів про стягнення неустойки) критеріїв та алгоритму визначення підстав для зменшення розміру неустойки та критеріїв для встановлення розміру.
Подібні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду від 16.10.2024 у справі № 911/952/22.
Проаналізувавши матеріали справи, суд першої інстанції зменшив заявлені до стягнення пеню та штраф на 50 % з урахуванням відсутності доказів понесення позивачем збитків через порушення відповідачем зобов`язання у спірних правовідносинах, а також враховуючи їх неспівмірність до суми боргу.
З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, а сторони не оскаржують рішення щодо зменшення розміру штрафних санкцій.
Встановивши факт поставки теплової енергії, наявність заборгованості та порушення строків оплати, а також правомірність нарахування передбачених договором і законом санкцій, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову, включаючи стягнення основної заборгованості, інфляційних втрат, 3% річних та пені і штрафу у зменшеному розмірі.
З огляду на викладене, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи та спростовуються вищевикладеним, тому оскаржуване рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 129 ГПК України та виходячи з результатів розгляду апеляційної скарги, сплачений за її подання судовий збір слід покласти на апелянта.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 264, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2025р. у справі № 904/3121/25 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2025р. у справі № 904/3121/25 – залишити без змін.
Витрати з оплати судового збору, понесені у суді апеляційної інстанції, віднести на Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги".
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 23.02.2026 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко  

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя    О.Г. Іванов