Справа № 541/4920/25
Номер провадження 2/541/493/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
17 березня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді     Вірченко О.М.,
за участю секретаря судового засідання  Циганової Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
встановив:

22 грудня 2025 року представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, мотивуючи наступним. 14 лютого 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 726144802. На підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», в подальшому на підставі договору факторингу від 03 січня 2019 року № 20190103, реєстру прав вимоги право вимоги № 6 від 20 листопада 2019 року за кредитним договором від 14 лютого 2019 року № 726144802 право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», яке набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором в сумі 14 350,00 грн, з яких: 5 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 350,00 грн – сума заборгованості за відсотками.
В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 3).
Відповідач, повідомлена про розгляд справи у встановленому законом порядку шляхом направлення повістки рекомендованим повідомленням, оголошення на сайті суду, у судове засідання не з`явилася, причину своєї неявки суду не повідомила, як і не надіслала заяв чи клопотань про розгляд справи у її відсутність або перенесення розгляду справи (а.с. 33,34).
Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки сторони повідомлені вчасно та належним чином. 
Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться – ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні – ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.ст. 610, 611 ЦК України зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Судом встановлено, що 14 лютого 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір № 726144802. Кредитний договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», про що свідчить п.п. 4.4 кредитного договору. Кредит надано у національній валюті, сторонами було узгоджено всі умови укладеного договору про надання кредиту, а саме – розмір кредиту, строк, відсотки. Відповідно до кредитного договору  ОСОБА_1 отримала кредит строком на 30 днів, сума кредиту становить 5 000,00 грн з процентною ставкою 1,70 % за кожен день користування, річною ставкою 620,50%. 
Відповідно до графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною кредитного договору, термін платежу – 16 березня 2019 року, сума кредиту – 5000,00 грн, нарахований процент – 2 55,00 грн, до сплати 7 550,00 грн (а.с. 5-7).
У відповідності з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги по сплаті суми боргу за кредитним договором, строк платежу за яким настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3 договору факторингу), зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 
03 січня 2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20190103, додаткову угоду, у відповідності до умов якої ТОВ «Таліон плюс» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. 
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 6 від 20 листопада 2019 року до договору факторингу від 03 січня 2019 року № 20190103 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 14 350,00 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 31 жовтня 2025 року відповідач має заборгованість в сумі 14 350,00 грн, з яких: 5 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 350,00 грн – сума заборгованості за відсотками (а.с. 11).
Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14 лютого 2019 року № 726144802, новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язаннях борг не погасила, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту, зі сплати процентів.
Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором, оскільки матеріалами справи встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 3 028 грн 00 коп., тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати за сплату судового збору у вказаному розмірі.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 62, 81, 141, 258, 264, 265, 280, 281, 354, суд

вирішив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, ІВАN № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк» заборгованість за кредитним договором від 14 лютого 2019 року № 726144802 в розмірі 14 350 (чотирнадцять тисяч триста п`ятдесят) грн 00 коп. та судові витрати в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення складено 23 березня 2026 року.

Суддя:	  	О. М. Вірченко