ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 лютого 2026 року 	Справа № 280/8226/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
позовної заяви ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), в якій позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 , який у визначений законодавством строк 14 днів не розглянув рапорт солдата ОСОБА_1 від 15.07.2025 про звільнення з військової служби за станом здоров`я;
зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 невідкладно розглянути по суті рапорт солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , від 15.07.2025, про звільнення з військової служби за станом здоров`я та прийняти управлінське рішення по суті рапорту.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що в червні 2025 року подав рапорт з відповідними документами про звільнення з військової служби до військової частини НОМЕР_3 , який було скеровано до військової частини НОМЕР_1 , оскільки за наказом командира військової частини НОМЕР_3 № 266 від 15.09.2023 був направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . Зазначає, що 14.07.2025 подав рапорт з відповідними документами про звільнення з військової служби, який було скеровано до військової частини НОМЕР_1 та до управління персонажу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Натомість отримав листа командування десантно-штурмових військ ЗСУ від 20.08.2025, в якому вказано, що командуванню військових частин НОМЕР_3 та НОМЕР_1 доручено опрацювати звернення та прийняти управлінські рішення і проінформувати позивача. Також вказує, що отримав листа командира військової частин НОМЕР_4 від 21.08.2025, в якому вказано, що за наказом командира військової частини НОМЕР_3 № 266 від 15.09.2023 позивач був направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . Покликається на те, що з військової частини НОМЕР_1 відповідь не надходила. Вважає бездіяльність відповідача протиправною, просить задовольнити позов.
Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. 
Ухвалою суду від 08.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/8226/25.
Ухвалою суду від 11.12.2026 витребувано у Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) відомості про те, чи проходить службу позивач у Військовій частині НОМЕР_1 , чи надходив на адресу відповідача рапорт позивач про звільнення, та чи розглянуто Військовою частиною НОМЕР_1 рапорт позивача від 14.07.2025 про звільнення з військової служби у встановленому законодавством порядку та у встановлені строки.
Ухвалою суду від 02.01.2026 ПОВТОРНО витребувано у Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) відомості про те, чи проходить службу позивач у Військовій частині НОМЕР_1 , чи надходив на адресу відповідача рапорт позивач про звільнення, та чи розглянуто Військовою частиною НОМЕР_1 рапорт позивача від 14.07.2025 про звільнення з військової служби у встановленому законодавством порядку та у встановлені строки.
Будь-яких документів на виконання ухвал суду не надано.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , за відомостями з військового квитка серії НОМЕР_6 від 19.05.2023, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 згідно наказу від 16.09.2023 № 259-РС.
ОСОБА_1 14 липня 2025 року звернувся із рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 про звільнення його з військової служби.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.08.2025 повідомлено позивача, що командуванню військових частин НОМЕР_3 , НОМЕР_1 визначено завдання опрацювати звернення, прийняти управлінські рішення та у найкоротші терміни проінформувати позивача.
Листом Військової частини НОМЕР_3 від 21.08.2025 повідомлено позивача про те, що згідно зі змістом наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 266 від 15.09.2023 року позивач направлений для подальшого проходження військової служби в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 .
Від Військової частини НОМЕР_1 доказів розгляду рапорту позивачу та суду не надано.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду рапорту та з вимогою зобов`язати відповідача вчинити певні дії, позивач звернувся із вказаною позовною заявою до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі також - Закон №2232-XII).
Статтею 1 Закону №2232-XII передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (ч.1 ст. 2 Закону №2232-XII).
За приписами частини 6 статті 2 цього Закону №2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Згідно із частиною 3 статті 24 Закону №2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) військовослужбовець не виключається та контракт не припиняється (не розривається) у разі: перебування на лікуванні; захоплення в полон або заручником, а також інтернування у нейтральну державу; безвісної відсутності - до визнання його в установленому порядку безвісно відсутнім або оголошення померлим; настання інших випадків, визначених законодавством.
Згідно з частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до абзацу 1 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (надалі також Положення №1153/2008), встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Згідно із п. 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. Відповідно до пункту 234 Положення №1153/2008 перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. За змістом абзацу 4 пункту 241 Положення №1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.
Згідно із пунктом 242 Положення №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
Механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту, визначений Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженим наказом Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року № 531, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 серпня 2024 р. за № 1214/42559 (надалі також - Порядок № 531).
Згідно пунктів 1 3 розділу ІІ Порядку № 531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації. Усні рапорти розглядаються негайно, але не пізніше ніж у строки, для розгляду рапортів у паперовій формі, визначені пунктом 9 розділу III цього Порядку. Відповідь на усний рапорт надається усно.
За змістом пунктів 1 - 6, 8, 9 розділу ІІІ Порядку №531 у паперовому рапорті військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок « ІНФОРМАЦІЯ_3 »; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.
Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.
Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1до цього Порядку.
Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.
Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).
Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.
Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.
У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Як покликається позивач, що він подав на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби.
Судом, з метою встановлення обставин справи, двічі ухвалами від 11.12.2025 та 02.01.2026 було витребувано від військової частини НОМЕР_1 відомості про те, чи проходить службу позивач у Військовій частині НОМЕР_1 , чи надходив на адресу відповідача рапорт позивач про звільнення, та чи розглянуто Військовою частиною НОМЕР_1 рапорт позивача від 14.07.2025 про звільнення з військової служби у встановленому законодавством порядку та у встановлені строки.
Будь-яких документів на виконання ухвал суду Військовою частиною НОМЕР_7 не надано.
Натомість, як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 20.08.2025 вказало, що командуванню військових частин НОМЕР_3 , НОМЕР_1 визначено завдання опрацювати звернення позивача, прийняти управлінські рішення, що підтверджує направлення рапорту до військової частини НОМЕР_1 .
Крім того, листом Військової частини НОМЕР_3 від21.08.2025 повідомлено позивача про те, що згідно зі змістом наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 266 від 15.09.2023 року позивач направлений для подальшого проходження військової служби в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 . Також, вказаним листом рекомендовано звернутись у встановленому порядку («по команді») до командування військової частини НОМЕР_1 .
Проаналізовані судом документи свідчать про отримання Військовою частиною НОМЕР_7 рапорту позивача, доказів спростування таких обставин суду не надано.
Водночас, не надано суду і докази розгляду такого рапорту. 
Суд зауважує, що за результатами розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби посадові особи, які мають право на його звільнення з військової служби, зобов`язані видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця з військової служби чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту (заяви).
Суд зазначає, що розглянутим вважається рапорт, по якому прийнято рішення та це рішення (відповідь) доведено до військовослужбовця належним чином.
Праву військовослужбовця на звернення до безпосереднього командира для вирішення питання службового чи особистого характеру кореспондує обов`язок військового командира відреагувати на поданий рапорт.
Наслідком написання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про його звільнення чи відмова у задоволенні рапорту.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 02 квітня 2025 року у справі № 280/7446/24, від 08 липня 2025 року в справі № 580/6020/22.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що Військовою частиною НОМЕР_1 допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду по суті рапорту позивача від 14.07.2025 про звільнення з військової служби.
Інших обставин відповідачем не наведено та не підтверджено відповідними доказами.
Процедура розгляду рапорту про звільнення зі служби врегульована законодавством та передбачає вчинення певних дій, зокрема підготовку, подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, уточнення даних про проходження особою військової служби, документальне підтвердження періодів служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проведення розрахунку вислуги років військової служби.
Враховуючи викладене, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути рапорт ОСОБА_1 від 14.07.2025 про звільнення з військової служби.
Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за даним позовом, розподіл судових витрат на підставі ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду по суті рапорту ОСОБА_1 від 14.07.2025 про звільнення з військової служби. 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 14.07.2025 про звільнення з військової служби та прийняти відповідне вмотивоване рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Рішення у повному обсязі складено та підписано 26 лютого 2026 року.

Суддя Л.Я. Максименко