Справа № 496/532/26
Провадження № 3/496/470/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
повний текст
29 січня 2026 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М.,
за участі секретаря судового засідання – Агаджанян Д.Х.,
особи яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянин України, адреса: АДРЕСА_1 
за ч.1 ст. 122-2 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:
29.12.2025 року о 10:08 год. в с. Мирне дорога Одеса-Рені М15 29км. водій ОСОБА_1 керував автомобілем Peugeot 301 д.н.з. НОМЕР_2 , та не виконав законну вимогу про зупинку ТЗ подану за допомогою сигнального диску. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.4 ПДР відповідальність за що передбачена за ч.1 ст. 122-2 КпАП України.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у скоєному не визнав. Зазначив, що не міг одразу здійснити зупинку, оскільки за ним їхало багато автомобілів, а також знак забороняв зупинку в тому місці. 
Суд, вивчивши матеріали справи, ознайомившись із відеозаписом до протоколу, вислухавши заперечення ОСОБА_1 , прийшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 553643 від 29.12.2025 року та відеозаписом до нього.
У відповідності п. 2.4 ПДР України, водій на вимогу поліцейського повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил.
Водій ОСОБА_1 заначив, що не міг здійснити зупинку, оскільки він мав проїхати знак «Підйом», крім того, в тому місці заборонена зупинка.
Будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин, зокрема (фото, відео фіксації, пояснень свідків) ОСОБА_1 суду не надав, таким чином не спростував зміст складеного протоколу.
Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 122-2 КУпАП, а саме: невиконання водіями вимог поліцейського, про зупинку транспортного засобу. 
При обранні адміністративного стягнення, суд враховує фактичні обставини справи, характер правопорушення, особу правопорушника і вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 122, 221, 283, 284, 285 КУпАП України,-

П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153,00 (сто п`ятдесят три гривні, 00 коп.)
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 гривень.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення 15 денного строку, передбаченого для сплати штрафу, надсилається правопорушником до суду, який виніс постанову про накладення цього штрафу.
У разі несплати правопорушником штрафу у 15 денний строк, з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до ст. 308 КУпАП з правопорушника стягується:
-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскарженою до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя          В.М. Буран