КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 361/8485/24 Головуючий 1-ї інстанції: Скрипка О.В.
Провадження №33/824/4326/2025 Доповідач: Яковлева В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., з секретарем судового засідання - Шуленковою В.В., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Морозова В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника - адвоката Морозова Вадима Юрійовича на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В
Цією постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник Морозов В.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2025 року та ухвалити нову, якою справу про адміністративне правопорушення №361/8485/24 відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Разом з тим, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки ОСОБА_1 дізнався про наявність постанови по справі 06 серпня 2025 року, побачивши таку постанову на порталі «Судова влада України». Так, ОСОБА_1 не було повідомлено про те, що справу №361/8485/24 вже було розглянуто та по ній винесена постанова. Зазначену постанову було винесено за відсутності ОСОБА_1 , та не було направлено останньому примірник постанови. Разом з тим, надано загальний доступ до постанови на порталі «Судова влада України» було лише 04.08.2025 року.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, захисник зазначає про те, що судом першої інстанції не вірно були застосовані норми процесуального та матеріального права. Не зважаючи на те, що матеріали справи містили суперечливі докази, суд ґрунтувався лише на власних переконаннях, та беручи до уваги лише написані працівниками поліції матеріали справи.
Звертає увагу на те, що в протоколі містяться порушення та процедура огляду проводилась з порушеннями інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд не взяв до уваги те, що працівники поліції здійснювали щодо ОСОБА_1 психологічний тиск. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення не міститься належного відеодоказу ознак алкогольного сп`яніння, та не вбачається факту належного керування транспортним засобом, які надали б можливість зробити висновок того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Крім того, суддею було проігноровано те, що поліцейські під час складання протоколу не роз`яснювали ОСОБА_1 його права та порядок проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння.
Звертає увагу, що не було зупинки транспортного засобу, та працівники патрульної поліції під`їхали до автомобіля в нерухомому стані. Так, знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху, особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення , передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.
Також, в матеріалах справи не міститься належного фрагменту відеозапису саме керування автомобілем, а наявна лише розмова поліцейських з ОСОБА_1 , де відображено його абсолютно адекватну поведінку, чітку річ та стійку ходу.
Разом з тим, в протоколі ААД №286362 не вказано модель, номер і серію засобу, яким велася відео фіксація, і невідомо, чи сертифіковані в Україні засоби відеозапису були застосовані, тому такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Крім того, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №286362 та проходження огляду на стан сп`яніння, працівниками поліції не було залучено відповідних свідків. Так, письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою.
Наголошує, що суд грубо проігнорував численні порушення працівників поліції, щодо неналежності доказів та ухвалив рішення, ґрунтуючись виключно на власних переконаннях. 
Апелянт зазначає про те, що в матеріалах справи не міститься відомостей про те, чи притягувався ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення. Зазначена обставина має значення для вирішення питання щодо належної правової кваліфікації вчиненого правопорушення, зокрема, наявності або відсутності повторності вчинення правопорушення.
Крім того, в матеріалах справи не міститься повний фрагмент відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, щодо події яка сталася. В протоколі серії ААД №286362 та матеріалах справи відсутні дані засобу відео фіксації (модель, серія і номер).
Також, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №286362 містяться виправлення, а саме у графі «Тимчасово вилучені документи» зазначено нерозбірливо з виправленнями номер водійського посвідчення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, приходжу до наступного висновку. 
Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Як вбачається із матеріалів справи, оскаржувана постанова Броварського міськрайонного суду Київської області щодо ОСОБА_1 була винесена 02 липня 2025 року без учасників. В матеріалах справи наявний супровідний лист про направлення постанови (а.с.60), зворотнє поштове повідомлення, яке б підтверджувало її отримання адресатом, відсутнє, доказів вручення ОСОБА_1 копії постанови матеріали справи не містять.
Крім того, з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що загальний доступ до постанови суду було надано 04 серпня 2025 року. Після чого 07 серпня було подано апеляційну скаргу.
Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Судом першою інстанцією встановлено, що 17.08.2024 р. о 18 год. 25 хв. за адресою в с. Пухівка, по вул. Набережна біля буд. 5а, Броварський район, Київської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Omega» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Alcotest 6820», проба позитивна 1,25 проміле. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №286362 від 17.08.2024 р. (а.с.3), даними направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою встановлення стану сп`яніння (а.с.4), даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння та роздруківка приладу «DRAGERAlcotest6820», відповідно до якого водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (проба позитивна 1,25 проміле) (а.с.5-6), даними відеозапису з боді-камери поліцейського, на якому зафіксовано факт керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 та проходження ним огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (а.с.7).
На переконання апеляційного суду, зазначені вище докази, відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9А ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи захисника про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права є безпідставними. Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дослідив усі наявні докази в їх сукупності та надав їм належну оцінку відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, мотивувавши свої висновки у постанові.
Доводи про порушення процедури огляду не підтверджуються матеріалами справи. Відеозапис демонструє, що огляд проводився працівниками працівників поліції, ОСОБА_1 був повідомлений про процедуру, ознаки сп`яніння зафіксовані, і жодних фактів тиску або порушення встановленого порядку не зафіксовано.
Доводи захисту про відсутність ознак алкогольного сп`яніння не знаходять підтвердження. З відеозапису вбачається, що працівником поліції було зафіксовано наявність запаху алкоголю з порожнини рота ОСОБА_1 , про що йому було повідомлено вголос (відео 0071 момент відеозапису 0:01:08 ). Виявлення такої ознаки відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. спільним наказом МОЗ України та МВС України № 1452 /735 від 09.11.2015 року (надалі - Інструкції №1452/735).
Посилання апелянта на відсутністьдоказів керування транспортним засобом  ОСОБА_1 спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції. Так, на відеозаписі зафіксовано, що працівник поліції запитує у ОСОБА_1 , яким транспортним засобом він керував та у якому напрямку рухався, на що останній без будь-яких заперечень вказує на відповідний автомобіль та повідомляє напрямок свого руху (відео 0071 момент відеозапису 0:00:50). Зазначені обставини свідчать про усвідомлення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом та узгоджуються з іншими доказами у справі.
Посилання захисту на відсутність належного відеодоказу суд апеляційної інстанції також відхиляє, оскільки наданий відеозапис містить безперервну фіксацію спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , дозволяє ідентифікувати учасників події, обставини виявлення ознак сп`яніння та пояснення особи щодо керування транспортним засобом. Обставини, на які вказує захист щодо відсутності в протоколі даних про модель чи серію відеозаписувального пристрою, не свідчать про недопустимість доказу, оскільки автентичність відеозапису не заперечувалась та не була спростована належними доказами.
Посилання апелянта на відсутність свідків також не може бути підставою для скасування постанови, оскільки відповідно до положень КУпАП, відеофіксація є самостійним та допустимим доказом, а участь свідків не є обов`язковою за наявності належного технічного запису.
Щодо доводів про наявність виправлень у протоколі серії ААД №286362, суд зазначає, що такі виправлення не стосуються суті інкримінованого правопорушення, не спотворюють змісту зафіксованих обставин та не впливають на можливість встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення.
За таких обставин суд доходить висновку, що доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, та не містять підстав, які б свідчили про істотні порушення норм матеріального чи процесуального права.
Керуючись ст.ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника - адвоката Морозова Вадима Юрійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, вказаний строк поновити.
Апеляційну скаргу захисника - адвоката Морозова Вадима Юрійовича - залишити без задоволення.
Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева