РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/5110/25 
26 лютого 2026 року 
Костопільський районний суд Рівненської області 
у складі судді Снітчук Р.М.
за участі секретаря Зберун К.Ф.
позивача ОСОБА_1 
представника позивача адвоката Лук`янчука С.М. (дистанційно) 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прислуч Агро» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Прислуч Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5623483400:04:022:0007, площею 1,0225 га від 12 жовтня 2020 року, укладеного між ним та ТОВ «Прислуч Агро».
В обґрунтування заявлених вимог покликаються на те, що 12.10.2020 між ним та ТОВ «Прислуч Агро» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком до 31.12.2030, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Згідно п. 8. Договору сторони узгодили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі або у безготівковий спосіб (за домовленістю сторін), в розмірі 1835 грн. 00 коп. за один рік користування земельною ділянкою. 
Пунктом 10 Договору сторони визначили, що орендна плата нараховується та виплачується у такі строки: щорічно з 01 по 31 грудня поточного року оренди земельної ділянки.
Відповідно до п. 11. Договору, по причині того, що земельна ділянка тривалий час не використовувалась згідно цільового призначення сторони дійшли згоди нарахування та виплату орендної плати проводити починаючи з 2021 року, так як в перший рік користування земельною ділянкою неможливо її використання за цільовим призначенням.
Відповідач не здійснив виплати орендної плати за 2023-2025 роки. Заборгованість за вказаним договором складає: 1835,00 грн. х 3 (кількість років, за які не виплачена орендна плата) = 5505,00 грн.
Покликаючись на положення ст. 141 Земельного кодексу України, ст. 21, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 526, 629 ЦК України, у зв`язку з неналежним виконанням орендарем зобов`язань за вказаним договором оренди, систематичною несплатою орендної плати, просив розірвати договір оренди землі та стягнути з відповідача заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 5505 грн. 00 коп.
У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Лук`янчук С.М. заявлені вимоги підтримали, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. 
Представник відповідача ТОВ «Прислуч Агро» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. 
У поданому відзиві на позовну заяву покликався на безпідставність заявлених вимог. При цьому вказав, що згідно п. 10 договору орендна плата нараховується та виплачується в такі строки: щорічно з 01 по 31 грудня поточного року оренди земельної ділянки. Станом на дату подання позовної заяви строк виконання зобов`язання щодо сплати орендної плати за 2025 рік ще не настав, у зв`язку з чим вимога позивача в цій частині є передчасною та неправомірною. Крім того, при нарахуванні позивачем заборгованості з оренднної плати не враховано суму податків і зборів, які підлягають відрахуванню в загальному розмірі 23 % від отриманого орендодавцем доходу. Просив врахувати, що після вирахування податків сума, яку позивач мав би фактично отримати, становить 1412 грн. 95 коп. за рік. За 2023 - 2024 роки така сума становить 2825 грн. 90 коп., строк виконання платежу за 2205 рік на час звернення позивача до суду не настав. 
Також вказав, що відповідач не ухилявся від виконання зобов`язань за договором. У зв`язку з відсутністю можливості зв`язатися з позивачем, а також через ненадання останнім платіжних реквізитів, відповідач був позбавлений фактичної можливості здійснити сплату орендної плати у відповідний період. Передбачені законом підстави для розірвання договору оренди землі відсутні. Просив відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Судом встановлено, що 12 жовтня 2020 року між орендодавцем ОСОБА_1 , позивачем у справі, та ТОВ «Прислуч Агро» укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5623483400:04:022:0007, площею 1,0225 га зі строком дії договору до 31.12.2030.
Відповідно до п. 8 -11 договору оренди землі сторони узгодили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі готівкою або у безготівковий спосіб (за домовленістю сторін) в розмірі 1835 грн. за один рік користуваннння земельною ділянкою.
Орендна плата нараховується та виплачується щорічно з 01 по 31 грудня поточного року оренди земельної ділянки.
По причині того, що земельна ділянка тривалий час не використовувалась згідно цільового призначення сторони дійшли згоди нарахування та виплату орендної плати проводити починаючи з 2021 року, так як в перший рік користування земельною ділянкою неможливо її використання за цільовим призначенням.
Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вбачається, що право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 5623483400:04:022:0007, площею 1,0225 га зареєстроване за відповідачем ТОВ "Прислуч Агро", строк дії речового права – 31.12.2030. 
Позивач вказує, що усупереч положень договору, орендар не сплатив орендну плату орендодавцю за 2023-2025 роки у сумі 5505 грн. 00 коп.
Доказів протилежного відповідачем не надано, покликання позивача на те, що у період 2023-2025 років зобов`язання зі сплати орендної плати належним чином не виконано відповідачем не спростовано. 
У постанові Верховного суду від 22.02.2023 у спарві № 703/2495/21 зазначено, що відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оскільки позивач мотивував позовні вимоги тим, що ТОВ "Деметра-ЛК" не сплачено орендну плату за 2018-2020 роки, тому відповідач повинен був спростувати належними та допустимими доказами твердження позивача про несплату орендної плати.
З наведеного вбачається, що обов`язок спростування наявності заборгованості з орендної плати перед позивачем покладається на відповідача.
Аналогічна позиція міститься у постановах Верховного Суду № 479/210/21 від 07.12.2022, № 615/1499/17 від 17.06.2020, № 132/1957/18 від 15.10.2020.
Таким чином встановлено, що відповідачем не подано суду належних та допустимих доказів виконання своїх обов`язків за вказаним договором оренди землі перед позивачем. 
Заборгованість з орендної плати за вказаним договором за 2023 – 2025 роки складає 5505 грн. 00 коп. (1835,00 грн. х 3 роки).
У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Зі ст. 6 Закону України "Про оренду землі" вбачається, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до статті 21 вказаного Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Згідно ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Частиною першою ст. 24 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Згідно ч. 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Законодавець у пункті "в" ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України та ст. 25 Закону України "Про оренду землі" встановив обов`язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати земельний податок та орендну плату за земельну ділянку.
Відповідно до п."д" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі №912/1385/17 зазначено, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, а тому при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. 
Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. У постанові викладено, що стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 зроблено висновок, що частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що "несплата орендної плати" охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 зазначив, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Судом встановлено, що укладеним між сторонами договором оренди землі передбачено, що орендна плата нараховується та виплачується щорічно з 01 по 31 грудня поточного року оренди земельної ділянки, проте у період 2023-2025 років за використання орендованої земельної ділянки орендар не сплачував орендну плату.
Згідно зі статтями 13, 15, 21 акону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.
Отже, оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки.
Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Суд дійшов висновку, що відповідач взяті не себе зобов`язання за договором оренди землі від 12 жовтня 2020 року не виконав, а саме не сплачував позивачу орендну плату за користування належною йому земельною ділянкою у період 2023-2025 років, тобто позивач був позбавлений того, на що розраховував при укладенні зазначеного договору.
Доказів протилежного суду не надано. Відповідачем будь-яких доказів на підтвердження того, що ним сплачено позивачу орендну плату за вказаний період не надано.
За правилами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було допущено істотне порушення виконаня зобов`язань за договором оренди землі від 12.10.2020, а саме - систематична несплата орендної плати позивачу за користування належною йому земельною ділянкою за 2023-2025 роки, тому зазначений договір оренди землі слід розірвати та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 5505 грн. 00 коп.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 526, 629, 651 ЦК України, ст. 93, 141 Земельного кодексу України, ст. 1, 2, 6, 13, 21, 24, 32 Закону України "Про оренду землі", ст. 1 – 19, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, 

У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прислуч Агро» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати - задовольнити.
Розірвати договір оренди землі від 12 жовтня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прислуч Агро», об`єктом оренди якого є земельна ділянка кадастровий номер 5623483400:04:022:0007, площею 1,0225 га.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прислуч Агро» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 5505 (п`ять тисяч п`ятсот п`ять) грн. 00 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прислуч Агро» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн. 92 коп. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач – ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
Відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Прислуч Агро», вул. Андріївська,20, м. Березне Рівненського району Рівненської області, ЄДРПОУ 43095897.
Повний текст судового рішення складено 06 березня 2026 року.

Суддя: Снітчук Р.М.